Rejtő Jenő

Vér és mahagóni

Kiadó: Adamo Books Kft.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2020

EPUB ISBN: 978-963-387-300-7

MOBI ISBN: 978-963-387-301-4

Írta: Rejtő Jenő

Borítót készítette: Ádám Ágnes

Korrektor és szerkesztő: Nemere Ilona

Tördelte: Markó Richárd

5. A Liz-folyó mentén

Kétnapi járóföldet kitevő területen csattogtak a fejszék, ziháltak a fűrészek, trombitáltak az elefántok, kiáltoztak a bennszülöttek.

Fleming, az intéző, két segédjével hajnaltól estig járta a körzeteket, hajszolta a munkásokat, kötözték a sebesülteket, szidták az elefántápolókat, segítettek a legkisebb nehézségeknél a bambán álldogáló bennszülötteknek, ellenőrizték az élelmiszerelosztást és hol ott, hol itt csendült fel a kiáltásuk: „ayo! ayo!”

Most egy lány érkezik félvad, barna csődörön, úgy van öltözve, mint a férfiak, lovaglónadrágban, felgyűrt ingujjban, nyakáról revolver lóg le az övébe és mellette izzadó, hátracsúszott sisakú fiatalember vezeti gyalog és kantáron a lovát. Azért gyalog, mert a délelőtt folyamán már háromszor esett le a lóról, most sántít és liheg. Talán mondanom sem kell, hogy a fiatalember a Déli Tengerek Réme volt. Negyven fok meleg van árnyékban és Cecil Thurn, embereivel már reggel óta járta a körzeteket. Ez a folytonos ellenőrzés, intézkedés, úton levés fárasztóbb, mint a favágás.

A leányon egyáltalán nem látszott fáradtság. A hangja élesen csengett, ha odaszólt a munkásoknak, a keze ilyenkor rövid, erős mozdulattal rántotta vissza a lovat, hogy az megállt, mint a szobor. A fivér közben kimerülten roskadt egy széles tönkre és lihegett.

– Pihend itt ki magad, amíg visszajövök – szólt a leány és elügetett. A második irtványnál puskás ember sietett eléje. Fleming volt, az intéző.

– Linta követe volt nálam. Vásznat és dohányt követel a gazember.

– Nem kap! Újholdkor jár neki, de csak akkor, ha ötven harcossal kimélyíti a medret a Liz felső folyásánál, ahol az a három kis vízesés van. Akkor kap dohányt és vásznat.

– A vén sakai főnök gyerekesen követelőzik. Kellemetlen lenne, ha most zavart csinálna.

– Eh! Ha nem tanítja meg őket arra, hogy megbecsüljék a szerződéseket, akkor sohasem lesz rend. – rövidre rántotta a kantárszárat s a ló egyet horkanva elügetett.

Thurn Cecil cölöpháza az egyik kiugró sziklaplatón állt, az intéző és a négy fehér munkafelügyelő háza mellett. A két cölöpépítményből nemcsak az irtványok látszottak, hanem a völgy is, amelynek ősbozótján túl Kuala-Lumpur kikötője következett. Esténként Cecil házának verandáján vacsoráztak valamennyien.

Munkásemberek szokása szerint csendben és komolyan fogyasztották el a vacsorát. A veranda lépcsője alatt hirtelen egy férfi jelent meg és egy öszvér.

– Jó estét! – szólalt meg egy dallamos hang. – Thurn urat keresem.

Thurn azonnal felismerte szelíd útitársát.

– Isten hozta, miszter Howard! Kösse meg az öszvérét és jöjjön beljebb.

– Köszönöm – felelte azon a lágy hangon, ami szerénységét úgy kihangsúlyozta.

Cecil figyelmesen és gyanakodva nézte. A férfi külseje, jó társasághoz szokott mozdulatai elárulták, hogy nem sokat foroghatott az őserdőkben.

– Kérlek, Cecil – mondta Fülöp –, miszter Howarddal együtt utaztunk Singapurig, és megkértem, hogy látogasson el hozzám, ha erre visz az útja. A nővérem – fordult azután Howardhoz.

– Üljön le – mondta Cecil, és Boston Jim kissé kellemetlenül érezte magát a lány figyelmesen vizsgálódó pillantásaitól. Azonnal elővette egyikét nőies mosolyainak, mert Bostonnak volt egy nőies mosolya, ami oly szelíddé tette az arcát, hogy a hittérítők irigyelték érte.

– Nem is gondoltam arra, hogy miszter Thurn kedves meghívásának ilyen hamar eleget tehetek, de a véletlen mégis így hozta. Ugyanis cégem megbízott, hogy a Holland-Angol Vasúttársaság szolgálatában dolgozzam.

– Mi a maga foglalkozása? – kérdezte Cecil.

– Könyvelő, Miss Thurn. Mérlegképes könyvelő. Az idén helyeztek át Batáviába. És most majd el kell számolnom a Holland-Angol Vasútépítést. De még eltart egy hónapig, amíg rám kerülhet a sor. Engem nagyon érdekel az erdőirtás, mert van egy nagybátyám Ausztráliában, aki szívesen odavenne, de én előbb szeretném látni, hogy milyen ez a munka tulajdonképpen. Ezért, ha meg méltóztatnának engedni, itt maradnék egy ideig… Hiszen miszter Thurn olyan szívesen invitált.

– Azt hiszem, Cecil, teljesíthetjük miszter Howard kívánságát. Talán segítségünkre is lehet, mint könyvelő…

– Jó – mondta Cecil. – De csak egy nagyon kis fülke áll rendelkezésére ebben az épületben. Az iroda, ahol a számlákat és a könyveket tartjuk.

– Ó, kérem… nekem éppen elég – felelte rendületlenül mosolyogva, azután lement a lépcsőn és csendesen ellépett az öszvérrel együtt. Még hallotta, hogy mögötte fojtott nevetés hangzik fel.

Igazán nem sejtették, hogy Howard azonos Boston Jimmel.