Stenger Györgyi

Életfonal

Az idő misztériuma

Copyright © Stenger Györgyi, 2014
Minden jog fenntartva!

Nyelvi lektor: Fábián Emese

Borító, tördelés, nyomda: Almási István
www.nyomdaszakerto.hu

Kiadja: NLP Akadémia Kft.
Felelőskiadó:Stenger Györgyi
www.nlpakademia.hu info@nlpakademia.hu

Bérkiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

ISBN 978-963-387-157-7

TARTALOM

Előszó

1. Elméletek az időről

2. Életfonal

3. Erőforrás gyűjtése az életfonalon

4. A múlt átértékelése (Change Personal History)

5. Cél beépítése az életfonalba

6. Időmetaforák

7. Mentoros életfonal

Utószó

SZÓSZEDET – NLP TERMINOLÓGIA

Az NLP a legjobb választás!

Előszó

Furcsa gondolataim támadtak úszás közben: hogy nincs is JELEN, azaz MOST – pedig sokan hangsúlyozzák az itt és most erejét. Hogyan is kúszott be ez a gondolat, amikor úszás közben csak arra figyelek, hogyan olvad össze a testem a vízzel, különösen, amikor már egy órája megállás nélkül szelem a vizet. Nem könnyű elkapni a pillanatot. Hiszen ahogy ezt a szót kimondom, leírom, vagy csak rá gondolok, a „p” már a múltban van és őt követi szépen sorban mind a többi betű.

Természetesen értelmezés kérdése, hogy mi a most, mi a jelen. Nekem a jelen köti össze a múltat és a jövőt ebben a pillanatban. De ha a pillanat szinte nincs is, oly parányi, hogy nem érzékelhető, akkor csak MÚLT van és JÖVŐ? Pedig több filozófiai irányzat szerint éppen múlt és jövő nincs, csak az ITT és MOST létezik. Te mit gondolsz erről, ennyire misztikus lenne az idő érzékelése?

Ez a könyv erről szól, az idő misztériumáról, és arról, hogy TE megismerd saját időérzékelésed. Az időről való gondolkodást is lehet a szerkezet oldaláról megközelíteni. Emlékszel még, hogy az NLP a gondolkodás szerkezetével foglalkozik? Az időnek is van szerkezete! Pontosabban annak, ahogyan az időhöz viszonyulunk. Érdekel, hogy te hogyan állsz az időhöz valójában? Akarod tudni, hogy miért késel? Vagy mások miért lopják az idődet? Miért élsz a múltban, vagy miért csak a jövőre fókuszálsz?

Ha a jelent úgy értelmezzük, hogy a mai nap vagy ez az óra, ez a perc, akkor biztosan van jelen. Bár előfordulhat, hogy teljesen belefeledkezel valamibe, amit éppen csinálsz, és akkor még a jelen is eltűnik, és benne vagy az időtlenségben, az áramlásban, amit Csíkszentmihályi professzor FLOW-nak nevezett el.

Kicsit enelpésen a FLOW a tökéletes élmény szerkezete: Ebben vannak képek, hangok és érzések – csak pont az idő tűnt el, mert önállóan nem értelmezhető, csak a történésekkel együtt. Einstein is téridőről beszél. Akkor most hogy van ez? Van jelen, múlt és jövő, vagy minden egyszerre zajlik, esetleg különböző idősíkokon? Te mit gondolsz erről? Milyen tapasztalataid vannak? Mindenkinek vannak élményei az idővel kapcsolatban, csak éppen észre sem veszi, hogyan tükröződik mindez abban, amit mond: Erre most nincs időm! Hogy rohan az idő! Talán a legdurvább az IDŐ PÉNZ (az idő = pénz). Most milyen gondolatok, helyzetek jutottak eszedbe?

Mivel időérzékelésünk egyéni, ezért nincs két ember, aki teljesen egyformán viszonyulna az időhöz. És ez így van jól. Akkor viszont miért nem tudom elfogadni, hogy valaki egy órát késik, míg én állok kint a mínuszokban és várok rá? És amikor megérkezik, eszébe sem jut bocsánatot kérni, mert nem is veszi észre, hogy elkésett. Lehet, hogy már benned is kezd tudatosodni, mennyire szubjektív az időfelfogásunk. Szeretnéd megtudni, hogy a tiéd milyen, és miért pont olyan?

1. Elméletek az időről

Ezt a részt csak akkor olvasd el, ha érdekelnek a különböző – akár egymásnak teljesen ellentmondó – elméletek, megközelítések. Egyébként egyszerűen csak ugord át, bármikor később visszalapozhatsz, ha akarsz rá időt szakítani! A gyakorlati megtapasztalás sokkal fontosabb, mint a filozófiai gondolatok, amelyek azért tűnhetnek értékesnek, érdekesnek, mert ezek az emberek sok időt töltöttek el azzal, hogy értelmezni próbálták az értelmezhetetlent, a racionálisan felfoghatatlant.

A történelem során a tudósokat és filozófusokat mindig is foglalkoztatta az idő, mint jelenség. Nem hiszem, hogy avatott lennék bármilyen fejtegetésbe bonyolódni, ezért csak röviden bemutatok néhány elméletet annak reményében, hogy a lényeget sikerül kiemelnem. Ha felkeltettem az érdeklődésed egyes megközelítések iránt, már sikerrel jártam. Nagyon gazdag a nyomtatott és internetes irodalom. Csemegézzetek kedvetekre!

Arisztotelész szerint: Minden létező dolgok közül az elsődlegesek a szubsztanciák. A valóság egyedi szubsztanciák rendszere. Örök szubsztancia az idő és a változás. Az idő azért, mert nem mondhatjuk azt, hogy volt olyan idő, amikor nem volt idő, a változás pedig azért folyamatos, mert a változás, ha nem azonos az idővel, akkor kísérője.

Epikurosz azt vallotta, hogy az idő nem létezik önmagában, csak tárgyakon keresztül érzékelhető.

Hérakleitosz azt mondja, hogy minden mozog, semmi sem áll, ezért nem lehet kétszer ugyanabba a folyóba lépni.

Newton az időt abszolútként, a világmindenség alapvető szerkezetének részeként fogja fel, amelyben az események egymást követően történnek. Ez az idő „realista” felfogása, mely szerint az idő maga is mérhető.

Kant ezzel ellenkező nézetet vallott, mely szerint az idő az emberi szellem alapvető szerkezetének része, olyan elvont fogalmakkal együtt, mint a „tér”. Ez az idő „idealista” felfogása, amely már közelebb áll Einstein teóriájához.

Einstein relativitáselméletében azt állítja, hogy a tér nem háromdimenziós, és az idő sem létezik önálló, különálló entitásként. Az idő nem különül el a tértől, nem független tőle, hanem szorosan összefüggnek egymással, és négydimenziós folytonosságot, téridőnek nevezett rendszert alkotnak.

A relativitáselméletben tehát soha nem beszélhetünk a térről anélkül, hogy ne beszélnénk egyúttal az időről is, és fordítva. Minden térre és időre vonatkozó mérés elveszíti abszolút jellegét. Mind a tér, mind pedig az idő pusztán nyelvi kifejezőeszközzé válnak, amelyek segítségével a megfigyelő képes leírni az észlelt jelenséget. Eseményről akkor beszélünk, ha a tér valamely pontján, valamely időben történik valami.

Tom Campbell (a My Big Toe – Theory of Everything szerzője – magyarul A nagylábujjam – Mindenre vonatkozó elmélet) szerint az idő ad értelmet az „előtte” és az „utána” állapotoknak. Az idő tehát a változás mérésére szolgáló fogalom. Olyan technológia, szerkezet, amelyet a belső szervezettségét folyamatosan javító energiarendszer, azaz az önmagát fejlesztő tudatosság hoz létre.

Eckhard Tolle, a Most hatalma könyv szerzője szerint soha semmi nem történt a múltban: minden a mostban történt. Soha semmi nem fog történni a jövőben: minden a mostban fog történni. Sohasem jön el a mostaninál tökéletesebb pillanat. A megvilágosodott ember figyelmének középpontjában mindig a most áll, de periférikusan azért tudatában van az időnek.

Philip Zimbardo, pszichológus, az Időparadoxon című könyv társszerzője és az időérzékeléssel kapcsolatos kutatások egyik irányítója, amelyek eredményeit több mint 400 oldalba sűríti az idézett könyv. Időperspektívákról beszél, és sok szempontból hasonló következtetésre jut, mint az NLP.

Nem a múlt eseményei befolyásolják legerősebben életünket. A múltban történt eseményekhez való hozzáállásunk többet számít, mint maguk az események. Nem tudjuk megváltoztatni, ami a múltban történt, de meg tudjuk változtatni a történtekkel kapcsolatos hozzáállásunkat. (Időparadoxon, 125. oldal)

Ez tiszta NLP! Lásd e könyv 4. fejezetét a múlt átértékeléséről (59. oldal)!

Az idő urai

Egy tanítványom nemrég Kenyában járt egy hónapos hivatalos kiküldetésben. Azt mesélte, hogy csak akkor tudott együttműködni a helyi kollégákkal, amikor megértette az időre vonatkozó közmondásukat: Nektek órátok van, nekünk időnk.

Egyre kevesebb hely van a Földön, ahol az óra még nem vette át az uralmat. Történelmi távlatból nézve viszonylag új jelenség, hogy az élet ritmusát nem a természet, hanem az óra szabályozza. Itt érdemes néhány szót ejteni az időmérő eszközök történetéről. A napóra a legősibb időmérő eszköz, már az ókori Egyiptomban, Mezopotámiában és Kínában is ismerték, és megalkotói igen komoly csillagászati ismeretekkel rendelkeztek. Akárcsak az amerikai indiánok, akik a csillagok és a bolygók állása alapján alkották meg a hold- és a napnaptárukat.

Ugye emlékszel, hogy a maja naptár nem is olyan régen milyen világméretű pánikot váltott ki? 2012. december 21-ét sokan a világ végének vélték. Nem tudtuk felfogni, hogy van olyan naptár, amely nemcsak napokat, éveket, hanem időciklusokat, történelmi korokat is képes mérni.

Az Európában a XVI. században már használatos homokóra igazi időmetafora! A pillanatok homokszemenként hullnak a jövőből a múltba. Az óra felső részén lévő homok a jövőt, az áthulló szemek a jelent, míg az alul lévő halmaz a múltat jelképezi. Amikor az utolsó homokszem is lepottyant, a homokórát a talpáról a fejére kell állítani, hogy újra folyhasson, pereghessen az idő.

Az első mechanikus óraszerkezeteknek nem volt számlapjuk, mert nem a nappalok és éjszakák idejét akarták mérni, hanem elsősorban a bolygók mozgását akarták reprodukálni. Az első mechanikus órák a gazdagabb középkori városok templomtornyaiban jelentek meg, és hangjukkal tudatták az eseményeket, elsősorban az istentiszteletek kezdetét.

A természetben nemcsak az éjszakák és nappalok váltakozása, hanem az évszakok körforgása is jelzi az idő múlását. Amíg az emberek harmóniában éltek a természettel, naptár nélkül is tudták, hogy mikor kell vetni, és mikor aratni. A városiasodás és az iparosodás változtatta meg az emberek időhöz való viszonyát. Míg a falvakban lakó és főként mezőgazdaságból élő lakosság életét, beleértve az időt is, továbbra is a természeti törvények irányították, addig a városlakók életét egyre inkább a mesterséges idő, az óra által diktált időbeosztás kezdte meghatározni.

A természet ritmusától, körforgásától való elszakadásunk az óra elterjedésével kezdődött, folytatódott az ipari forradalommal, az elektromos áram bevezetésével, és tart napjainkban is a számítógépek, okostelefonok virtuális világában, ahol a napszakoknak, évszakoknak már nagyon csekély a szabályozó szerepeük. Nem véletlen a rengeteg függőség, pánik, fáradtság, kiégés, hiszen az emberi test a természet részeként a természet törvényeire lett hangolva.