Dakó/Farkas/Gellén/Pettkó-Szandtner/Seregdi/Sudár/Végh

Nagykommentár
a befektetési vállalkozásokról szóló törvényhez

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2016

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

E-mail: info-hu@wolterskluwer.com

Internet: www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: Tóth Gábor, a Wolters Kluwer Kft. ügyvezetője

Kiadásért felelős: Gócza Éva

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Szabó Marianna

Felelős szerkesztő: dr. Kokas Orsolya, dr. Némedi-Tóth Zsuzsanna

Műszaki szerkesztés: Wolters Kluwer Kft.

Grafikai tervezés: Wolters Kluwer Kft.

ISBN 978 963 295 562 9

Termékkód: YEB1571

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

Dakó/Farkas/Gellén/Pettkó-Szandtner/Seregdi/Sudár/Végh

Nagykommentár
a befektetési vállalkozásokról szóló törvényhez

Nagykommentár a befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvényhez

Wolters Kluwer • Budapest, 2016

Szerzők:

dr. Dakó Gábor

II. Fejezet, VII. Fejezet, IX. Fejezet, XXVI–XXVIII. Fejezet

dr. Farkas Yvette LL.M

Bevezetés, I–II. Fejezet, III–IV. Fejezet, XI–XV. Fejezet, XIX. Fejezet, XXI–XXII. Fejezet, Kilencedik Rész,1. melléklet, 3. melléklet

dr. Gellén Klára Ph.D

II. Fejezet, X–XIII. Fejezet, XXI. Fejezet

dr. Pettkó-Szandtner Judit

II. Fejezet, V–VI. Fejezet, XIX–XX. Fejezet

Seregdi László

II. Fejezet, IV. Fejezet, XX–XX/B. Fejezet, XXIX. Fejezet, 2. melléklet, 4. melléklet

Sudár Gábor

II–IV. Fejezet, VIII. Fejezet, XIV. Fejezet, XVI–XVIII. Fejezet, XXIII–XXV. Fejezet

Végh Richárd

II. Fejezet, VII. Fejezet, IX. Fejezet, XXVI–XXVIII. Fejezet

Kézirat lezárva: 2016. január 2.

© dr. Dakó Gábor, dr. Farkas Yvette, dr. Gellén Klára, dr. Pettkó-Szandtner Judit, Seregdi László, Sudár Gábor, Végh Richárd, Budapest, 2016

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2016

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított

Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

RÖVIDÍTÉSEK JEGYZÉKE

1959-es Ptk.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről

1996-os Hpt.

1996. évi CXII. törvény a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról

Áfa tv.

2007. évi CXXVII. törvény az általános forgalmi adóról

Áht.

2011. évi CXCV. törvény az államháztartásról

ÁKK

Államadósság Kezelő Központ Zrt.

Be.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról

BEVA

Befektető-védelmi Alap

Bit.

2003. évi LX. törvény a biztosítókról és a biztosítási tevékenységről

BRRD irányelv

az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 2014/59/EU irányelve a hitelintézetek és a befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról

Bszt.

2007. évi CXXXVIII. törvény a befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól

Btk.

2012. évi C. törvény a Büntető Törvénykönyvről

CEBS

Európai Bankfelügyelők Bizottsága

CESR

Európai Értékpapír Szabályozók Bizottsága – Committee of European Securities Supervisors

CRD IV irányelv

az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i 2013/36/EU irányelve a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről

CRR rendelet

az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i 575/2013/EU rendelete a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról

Ctv.

2006. évi V. törvény a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról

Csődtv.

1991. évi XLIX. törvény a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról

EBH

Európai Bankhatóság

Épt.

1996. évi CXI. törvény az értékpapírok forgalomba hozataláról, a befektetési szolgáltatásokról, és az értékpapírtőzsdéről

ESMA

Európai Értékpapír-piaci Hatóság (European Securities and Markets Authority)

Európai Értékpapír-piaci Felügyelet

FATCA törvény          

2014. évi XIX. törvény a Magyarország Kormánya és az Amerikai Egyesült Államok Kormánya között a nemzetközi adóügyi megfelelés előmozdításáról és a FATCA szabályozás végrehajtásáról szóló Megállapodás kihirdetéséről, valamint az ezzel összefüggő egyes törvények módosításáról

Fgytv.

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről

Fktv.

1997. évi CXXXII. törvény a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeiről és kereskedelmi képviseleteiről

Grt.

2008. évi XLVIII. törvény a gazdasági reklámtevékenység alapvető feltételeiről és egyes korlátairól

Hpt.

2013. évi CCXXXVII. törvény a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról

Info tv.

2011. évi CXII. törvény az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról

IOSCO MmoU

IOSCO Multilaterális Együttműködési Megállapodás

Kbftv.

2014. évi XVI. törvény a kollektív befektetési formákról és kezelőikről, valamint egyes pénzügyi tárgyú törvények módosításáról

KELER

Központi Elszámolóház és Értéktár (Budapest) Zrt.

Ket.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól

KHR

Központi Hitelinformációs Rendszer

Kkt.

2007. évi LXXV. törvény a Magyar Könyvvizsgálói Kamaráról, a könyvvizsgálói tevékenységről, valamint a könyvvizsgálói közfelügyeletről

MiFID

az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i 2004/39/EK irányelve a pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK tanácsi irányelv, a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről

MiFID II

az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 2014/65/EU irányelve a pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról

MiFID Végrehajtási irányelv

a Bizottság 2006. augusztus 10-i 2006/73/EK irányelve a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások szervezeti követelményei és működési feltételei, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő végrehajtásáról

MiFIR

az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 600/2014/EU rendelete a pénzügyi eszközök piacairól és a 648/2012/EU rendelet módosításáról

MNB

Magyar Nemzeti Bank

MNB tv.

2013. évi CXXXIX. törvény a Magyar Nemzeti Bankról

Mt.

2012. évi I. törvény a munka törvénykönyvéről

MTF

Multilateral Trading Facility

Pmt.

2007. évi CXXXVI. törvény a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása megelőzéséről és megakadályozásáról

Pp.

1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról

PSZÁF

Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete

Ptk.

2013. évi V. törvény a Polgári Törvénykönyvről

Szanálási törvény

2014. évi XXXVII. törvény a pénzügyi közvetítőrendszer egyes szereplőinek biztonságát erősítő intézményrendszer továbbfejlesztéséről

Szja tv.

1995. évi CXVII. törvény a személyi jövedelemadóról

Számv. tv.

2000. évi C. törvény a számvitelről

Tétv.

2005. évi XXV. törvény a távértékesítés keretében kötött pénzügyi ágazati szolgáltatási szerződésről

Tőkekövetelmény irányelv vagy CRD IV irányelv

az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i 2013/36/EU irányelve a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről

Tőkekövetelmény rendelet vagy CRR rendelet

az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i 575/2013/EU rendelete a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról

Tpt.

2001. évi CXX. törvény a tőkepiacról

Tpvt.

1996. évi LVII. törvény a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról

UCP irányelv

az Európai Parlament és a Tanács 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelve a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról

ELŐSZÓ

Az elmúlt egy-két évben pénzintézetek és befektetési szolgáltatók sora ment tönkre, ezzel jelentős, közel félezer milliárd forintos kárt okozva az ügyfeleik egy részének, valamint a Betétbiztosítási- illetve Befektetővédelmi Alapon és a Quaestor Kárrendezési Alapon keresztül az érintett szakmáknak. Ezen túlmenően jelentősen romlott a pénzügyi szektor megítélése és az ügyfeleket érthető módon elbizonytalanították az események.

Mindez a korábbinál is jobban hívta fel a figyelmet a megfelelő jogszabályi háttér, a hatékony hatósági, felügyeleti munka és általában az etikus működés fontosságára. Miközben egy szakma sem tud nagymértékben elszakadni az adott ország általános értékrendjétől, politikai-társadalmi fejlettségi szintjétől, törekednünk kell a folyamatos fejlődésre. A gazdasági változásokkal lépést tartó, modern jogszabályok és ezek megfelelő ismerete, alkalmazása jelentik ezen fejlődés és a prudens, etikus működés alapköveit.

Jelen kiadvány fontos társ mindazok számára, akik a befektetési szakmában tevékenykednek és a maga szerény eszközeivel reméljük, hozzájárul a magyar piac minőségi javulásához.

2016. április

Jaksity György

Elnök, Concorde Értékpapír Zrt.

A Budapesti Értéktőzsde a közelmúltban ünnepelte a 25 éves születésnapját. Ezzel nagyjából egyidős a hazai pénz és tőkepiac is. 25 év jelentős idő egy ember és egy újonnan kialakult piac életében is. Különösen, ha figyelembe vesszük annak a kutatásnak a megállapítását, miszerint az elmúlt 15 év alatt annyit fejlődött a világ, mint a teljes XX. században együttvéve. És ez a fejlődés csak fokozódni fog.

Ennek megfelelően a változások elkerülhetetlenül érintik az élet minden területét, nem kímélve a hazai értékpapírszektort sem. Az elmúlt évtized változásai – akár pozitív, akár negatív irányúak is voltak – csak még komplexebbé tették életünket és a munkavégzéshez szükséges feltételeket. Ezek a változások a tőkepiac számos területét érintették és késztették folyamatos átalakulásra, rámutatva a rendszer hiányosságaira úgymint befektető-védelem, kockázatkezelés, személyes felelősség, javadalmazási politika, kereskedési platformok szabályozottsága, vállalatirányítás vagy akár a piacfelügyeletek akkurátus működése.

Nagyon fontos, hogy a szabályozói, jogalkotói környezet ezeket a változásokat megfelelő módon – és ne túlreagálva – kövesse le, biztosítva a megfelelő fejlődés, változás helyes egyensúlyát. Mivel a rendszerek és azok működtetése mára elképesztő komplexitást öltöttek, ezért az ilyen „Nagykommentárok” – kiváló piaci szakemberek szerkesztésében – elengedhetetlenek a megfelelő eligazodáshoz, a hatékony működés fenntartásához és a piaci területek, szereplők és jogszabályalkotók közötti egyensúly megőrzéséhez.

A változások közben észrevétlenül végezzük mindennapi munkánkat, és írunk pénzügyi történelmet is, melyre az ilyen típusú átfogó munkák is segítenek majd visszatekinteni.

2016. április

Cselovszki Róbert

Elnök, Befektetési Szolgáltatók Szövetsége

BEVEZETÉS

1. A szabályozás háttere

A befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Bszt.) megalkotásának célja többes volt.

Egyrészről a pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK tanácsi irányelv és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i 2004/39/EK irányelve (a továbbiakban: MiFID), másrészt a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások szervezeti követelményei és működési feltételei, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő végrehajtásáról szóló a Bizottság 2006. augusztus 10-i 2006/73/EK irányelve (a továbbiakban: MiFID végrehajtási irányelv) hazai jogi intézményrendszerbe történő implementálását, átültetését hivatott szolgálni. E szabályozás európai szinten azért is jelentős, mert a feltételrendszernek való megfelelés, s így a befektetési szolgáltatásokra és az azokat kiegészítő szolgáltatásokra vonatkozó tevékenységi engedély a Bszt.-ben meghatározottak szerint biztosítja az ún. „egységes európai útlevél”-re vonatkozó elvet. Így a Bszt. szerint működő befektetési vállalkozások és egyéb, a Bszt.-ben meghatározott intézmények (így például hitelintézetek, befektetési alapkezelők) e tevékenységeik végzésére valamennyi európai uniós tagállamban lehetőséget kapnak anélkül, hogy a másik tagállamban külön engedélyt kellene szerezniük. Ezen túlmenően a MiFID szabályozás az ún. „maximum harmonizációs elven” alapszik, amely azt hívatott biztosítani, hogy tagállami szinten a MiFID rendszerben szabályozottakon túl a tagállamok kizárólag az európai szabályozásban megengedett keretek között terjeszkedhessenek – ezáltal is biztosítva az egységes szabályrendszer érvényesülését az európai egységes piacon belül.

Másrészről a Bszt.-ben került szabályozásra az árutőzsdei szolgáltatókra vonatkozó feltételrendszer is. Bár egységes európai szabályozás nem született rá, de a vonatkozó szabályozási és működési rendszer hasonlósága, valamint a végezhető tevékenységek közötti átfedés miatt indokolt volt a befektetési szolgáltatási feltételrendszer alapulvételével szabályozni az egységesség érdekében azzal, hogy esetükben – az egységes európai szabályozás hiányában – az árutőzsdei szolgáltatásokra nem vonatkozik az „egységes európai útlevél” elve.

Harmadrészről a befektetési szolgáltatási tevékenységek végzése tekintetében – ugyancsak az európai szabályozási rendszerből eredően – a Bszt.-ben került meghatározásra a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások nyilvántartás-vezetési kötelezettségei, az ügyletek bejelentése, a piac átláthatósága, a pénzügyi eszközök piaci bevezetése, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő végrehajtásáról szóló a Bizottság 2006. augusztus 10-i 1287/2006/EK rendeletében – mint közvetlenül alkalmazandó jogszabályban – foglaltak végrehajtását jelentő hazai szabályozás. E szabályozás is a MiFID keretrendszerének részét képezi azzal, hogy annak rendelkezései közvetlenül hatályosak a tagállamokban.

Negyedrészről a Bszt.-ben kerültek szabályzásra – annak hatálya miatt – a befektetési vállalkozások kockázatkezelésével, prudenciális felügyeletével, valamint tőkeszükségletével kapcsolatos uniós elvárások is. Ennek alapja a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i 2013/36/EU irányelve (a továbbiakban: CRD IV irányelv), amelyet a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló az Európai Parlament és a Tanács 2013. június 26-i 575/2013/EU rendeletével (a továbbiakban: CRR rendelet) együtt kell alkalmazni.

A CRD IV irányelv implementálására akként került sor, hogy a hitelintézetekre és a befektetési vállalkozásokra vonatkozó követelményrendszer – tekintettel a hazai szabályozási megoldásra – külön-külön, a Bszt.-ben és a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvényben (a továbbiakban: Hpt.) került meghatározásra. A Bszt.-t érintő szabályok a Hpt.-vel összhangban kerülnek kialakításra.

A Bszt.-ben kaptak helyet egyes, a pénzügyi közvetítőrendszer egyes szereplőinek biztonságát erősítő intézményrendszer továbbfejlesztéséről szóló 2014. évi XXXVII. törvény (a továbbiakban: Szanálási törvény) befektetési vállalkozások működését is befolyásoló és a számukra meghatározott egyes előírások is (így például helyreállítási terv vagy a csoportszintű pénzügyi támogatás). A Szanálási törvény alapjául a hitelintézetek és a befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 2014/59/EU irányelve (a továbbiakban: BRRD irányelv) szolgált, amelynek tagállami implementálási határideje 2014. december 31. Az irányelv és így a Szanálási törvény szabályozási célja az volt, hogy megfelelő uniós szintű eszközök álljanak rendelkezésre az instabil vagy csődhelyzetbe került hitelintézetek és befektetési vállalkozások hatékony kezelésére. Ennek keretében biztosítani kívánják, hogy a fizetésképtelenség határán lévő intézmények esetében a hátrányos következményeket minél jobban minimalizálni lehessen úgy, hogy egyébként a piacokat negatívan befolyásoló hatások, illetőleg a közpénzből történő finanszírozásuk a lehető legkisebb mértékűre csökkenjen. E célból felállításra került az ún. Szanálási Alap is, amelynek segítségével a Szanálási törvényben meghatározott eljárások költségeit finanszírozni lehet. Ezen alaphoz mind a hitelintézeteknek, mind pedig a befektetési vállalkozásoknak csatlakozniuk kell és díjfizetési kötelezettségük is fennáll.

A szabályozás teljessége és a gyakorlati alkalmazás érdekében a fent megjelölt főbb jogszabályi rendelkezéseken felül figyelembe veendőek azon normák is, amelyek nem bírnak kötelező erővel, azonban az egységes joggyakorlat kialakítása érdekében számos kérdést kísérelnek meg értelmezni és a követendő, a felügyelet által is vizsgált prudens eljárást kívánják meghatározni. Ezen szabályok jellemzően az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (European Securities and Markets Authority, a továbbiakban: ESMA) által kiadott iránymutatások (Guidelines-ok) és egyéb értelmezések, valamint a Magyar Nemzeti Bank (a továbbiakban: MNB), korábban a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete (a továbbiakban: PSZÁF) által kiadott ajánlások, vezetői körlevelek, engedélyezési és módszertani útmutatók, állásfoglalások.

2. A Bszt. elhelyezkedése a magyar jogszabályi környezetben

Elméleti megközelítés szerint a Bszt. által szabályozott kérdéskörök az ún. értékpapírjogon, vagy tőkepiaci jogon belül helyezhetőek el. Bár egzakt meghatározása nincs ezen jogterületeknek, az egyetemi oktatási rendszerben vagy a polgári jogon belül a kereskedelmi jog egy részét képezi az értékpapírjog, más megítélés alapján pedig önálló jogterületet képvisel. Ez utóbbi megközelítés esetében azonban figyelemmel kell arra is lenni, hogy az értékpapírjog részét képező piaci szabályok esetében a polgári jogi előírásokon túl a közigazgatási jog területét érintő szabályok is irányadóak, így különösen az egyes piaci szereplők engedélyezése, a felügyeleti jogkör gyakorlása. Talán ez az egyik fő indoka annak, hogy az értékpapírjog önálló jogterületet képviselhet.

Ismert olyan megközelítés is, amely az értékpapírjogot a pénzügyi jog részének tekinti, amely felöleli a teljes pénzügyi rendszert (így a pénzügyi szolgáltatási, biztosítási, nyugdíjpénztári szabályozást is). Azonban ebben az esetben szükséges figyelemmel lenni az értékpapírjogi szabályozás specialitásaira és a vonatkozó piaci szabályozás eltérő szabályaira is.

Maga az értékpapírjog az anyagi és a piaci szabályozást öleli fel: míg az anyagi jogi szabályok az értékpapírok általános feltételrendszerét, továbbá az egyes értékpapírokra vonatkozó szabályokat határozzák meg (fogalom, kötelező tartalmi kellék stb.), addig a piaci szabályok az értékpapírokra és más piaci forgalomban elérhető eszközökre (így például értékpapír- vagy devizaalapú származtatott, derivatív ügyletek) vonatkozó eljárási, működési és felügyeleti előírásokról, feltételekről rendelkeznek. Így a piaci szabályok keretében kerülnek meghatározásra a tőkepiacon elérhető eszközök forgalomba hozatalára, kibocsátására, kereskedésére vonatkozó szabályok, valamint az egyes piacok, kereskedési platformok működtetésére vonatkozó előírások is. A piaci szabályokon belül rendezettek továbbá a piaci szereplők, így szolgáltatók, piacok, kereskedési platformok és a befektetők, ügyfelek, továbbá a piaci szereplőket és a piac működését felügyelő rendszer szabályai.

A Bszt. a piaci szabályozás részét képezi. Más jogszabályok, így különösen a tőkepiacról szóló 2001. évi CXX. törvény (a továbbiakban: Tpt.) szabályozza – többek között – a forgalomba hozatalra, kibocsátásra, értékpapír-átalakításra, befolyásszerzésre vonatkozó feltételeket. Azonban maga a Bszt. kizárólag a befektetési szolgáltatásokkal és az árutőzsdei szolgáltatásokkal kapcsolatos rendelkezéseket tartalmazza, így külön törvény rendelkezik például a hitelintézetekről (Hpt.), a befektetési alapkezelőkről vagy akár a kockázati tőkealap kezelőkről [a kollektív befektetési formákról és kezelőikről, valamint egyes pénzügyi tárgyú törvények módosításáról szóló 2014. évi XVI. törvény (a továbbiakban: Kbftv.)], a tőzsdéről, az elszámolóházról (Tpt.).

A Bszt. által szabályozott területek egyrészről polgári jogi, másrészről közigazgatási jogi kérdéseket érintenek. Így a Bszt. által szabályozott kérdéskörök esetében egyrészről a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.), másrészről a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) szabályait is figyelembe kell venni azzal, hogy a Bszt. minden esetben – tekintettel az általa szabályozottak egyedi jellegére, beleértve az európai szabályozási keretet is – lex specialis szabályrendszerként értelmezendő. Ez irányadó egyrészről a szerződéses kapcsolatokra vonatkozóan (így például az ügyféllel kötött szerződésekre), másrészről a felügyeleti hatáskörök gyakorlására [például Bszt. által nem vagy eltérően nem szabályozott kérdésekben irányadó a 2013. évi CXXXIX. törvény a Magyar Nemzeti Bankról (a továbbiakban: MNB tv.), majd a Ket.].

3. A Bszt. célja

A fentiekből következően a Bszt. befektetési szolgáltatásokra vonatkozó szabályozásának legfőbb célja, hogy az európai szabályozással összhangban alakítsa ki a szervezeti, működési, tevékenységi, valamint felügyeleti szabályokat. Minderre akként kerül sor, hogy hazánkban e vállalkozások számára lehetőséget biztosítson a versenyképes és a határon átnyúló szolgáltatásnyújtásra is.

Az árutőzsdei szolgáltatók és tevékenységük esetében – tekintettel az európai egységes szabályozás hiányára – kettős cél fogalmazható meg: egyrészről hogy az eddigi, a korábbiakban a Tpt.-ben kialakított szabályozási rendszer a továbbiakban is fennmaradjon, másrészről hogy e szolgáltatókra és szolgáltatásaikra vonatkozó előírások közelítésre kerüljenek a befektetési szolgáltatásokra vonatkozó követelményrendszerhez, mindezzel elősegítve a megfelelő ügyfélkiszolgálást is.

A napjainkban egyre erősödő fogyasztó- és befektetővédelmi szabályozásra vonatkozó igénynek is meg kíván felelni a Bszt. Ezért e törvény a befektetési szolgáltatások és az árutőzsdei szolgáltatók által nyújtott szolgáltatások tekintetében is – ugyancsak az európai szabályozásból kiindulva – meg kívánja határozni azokat a szolgáltatói jogokat és kötelezettségeket, amelyek a megfelelő ügyfélkiszolgáláshoz szükségesek. Ebben az esetben azonban nem szabad figyelmen kívül hagyni a fogyasztóvédelmi és a tisztességes kereskedelmi gyakorlatra vonatkozó egyéb jogszabályokat, amelyeket – az abban foglalt kivételektől eltekintve – háttérszabályként és a Bszt.-ben foglaltakkal, mint a törvény hatálya alá tartozó tevékenységek esetében lex specialis szabályokkal együttesen kell alkalmazni. Ezért a Bszt. keretében szabályozottak esetében felmerül, hogy az általános fogyasztóvédelmi rendelkezések csak a szolgáltatások specialitásának figyelembe vételével alkalmazandóak.

A szabályozás – a korábbi törvényi rendelkezések (így a Tpt., illetőleg azt megelőzően az értékpapírok forgalomba hozataláról, a befektetési szolgáltatásokról és az értékpapír-tőzsdéről szóló 1996. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Épt.) megközelítéseivel szakítva – a tevékenységközpontú szabályozást helyezte előtérbe az intézményközpontú szabályozással szemben. Erre tekintettel kerültek a befektetési szolgáltatások és az árutőzsdei szolgáltatások tevékenységi szabályai és a rájuk vonatkozó felügyeleti eljárások, hatáskörök is megfogalmazásra. Ennek kiindulópontja az európai szabályozás volt. Ennek vélhetően elsődleges indoka, hogy egyre inkább erősödik a befektetői aktivitás a pénzügyi piacokon, és a befektetők, ügyfelek egyre szélesebb körű és bonyolultabb szolgáltatásokat kívánnak igénybe venni. Ehhez azonban egyre inkább szükséges minél szélesebb körben szabályozni a befektetővédelmi és ügyfélkapcsolati szabályokat, a szolgáltatói és az ügyfelet érintő jogokat és kötelezettségeket, amelyek hozzájárulnak a befektetők magas szintű védelméhez.

4. A Bszt. és a bírói gyakorlat

Maga a nyilvánosan megismerhető bírói gyakorlat a Bszt. által szabályozott kérdésekben nem számottevő. Ennek indoka, hogy a Bszt. 2007. december 1-jével lépett hatályba azzal, hogy a bíróság előtti jogviták során jellemzően azon rendelkezések (így különösen az ügyfél-tájékoztatási és az előzetes tájékozódási szabályok) kerültek központba, amelyeket a szolgáltatóknak 2008. február 1-jétől kell alkalmazniuk. Másik indoka lehet továbbá az, hogy ezen jogviták többségének eldöntésére Magyarországon a Pénz- és Tőkepiaci Választottbíróságon kerül sor, amelynek eljárása nem nyilvános.

5. A MiFID felülvizsgálata

A MiFID elfogadását követően számos esetben módosult. A pénzügyi válság rámutatott továbbá számos olyan területre – így különösen a vállalatirányítás, kockázatkezelés, személyes felelősség, továbbá befektetővédelem –, amelyek egyáltalán nem, vagy a válsághelyzetek kialakulásának megfékezését illetően nem kellő részletességgel és módon kerültek szabályozásra. Ezen túlmenően a piacon megjelentek olyan alternatív kereskedési platformok és más lehetőségek, amelyek egységes szabályozottsága az európai szabályozószervek által is kívánalomként fogalmazódott meg.

Mivel e szabályozási igények a MiFID jelentős mértékű átdolgozását jelentenék, így európai szinten döntés született egy új szabályrendszer – a pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról szóló az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 2014/65/EU irányelve (a továbbiakban: MiFID II) – kidolgozására. Ennek alapján az Európai Bizottság döntést hozott a MiFID felülvizsgálatáról. 2011. október 20-án tették közzé a Bizottság javaslatát, amely a MiFID szabályrendszerének átfogó átdolgozását és egy új rendelet – a pénzügyi eszközök piacairól és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 600/2014/EU rendelete (a továbbiakban: MiFIR) – megalkotását tartalmazta.

2014. május 15-én elfogadásra került a MiFID II, amely 2014. július 2-án lépett hatályba. Ennek rendelkezéseit a tagállamoknak 2016. július 3-ig szükséges implementálniuk azzal, hogy a rendelkezéseket a Bizottság javaslata alapján 2018. január 3-ától kötelesek csak alkalmazni (az eredeti tervek szerint 2017. január 3-tól kellene). Ezen alkalmazási kezdőidőponttól a MiFID is hatályát veszti.

A MiFID II, valamint a kapcsolódó MiFIR megalkotása során a fenti igényeken túl figyelembevételre kerültek az ESMA munkája során kiadott ajánlások és egyéb, nem kötelező érvényű iránymutatások is.

A MiFID II. és MiFIR szabályozáson, mint ún. első szintű szabályozáson felül továbbá ún. technikai standardokat, feltételeket tartalmazó rendeletek, valamint egyéb felhatalmazáson alapuló rendeletek megalkotására is sor kerül az 1. szintű jogszabályokban található felhatalmazás alapján. Ezen 2. szintű szabályozást jelentő rendeletek a MiFID II/MiFIR rendelkezéseinek pontos értelmezését, rendelkezéseik részletezését hivatottak elsősorban szolgálni, amelyek megalkotására folyamatosan kerül sor és várhatóan 2016 első félévében kerülnek elfogadásra.

2007. ÉVI CXXXVIII. TÖRVÉNY
A BEFEKTETÉSI VÁLLALKOZÁSOKRÓL ÉS AZ ÁRUTŐZSDEI SZOLGÁLTATÓKRÓL, VALAMINT AZ ÁLTALUK VÉGEZHETŐ TEVÉKENYSÉGEK SZABÁLYAIRÓL

A befektetési szolgáltatási tevékenység hazai és európai szabályainak egységesítése, átláthatósága, a nemzetközi versenyképesség fejlesztése, a befektetők, ügyfelek védelme és a szektor hatékony felügyelete érdekében az Országgyűlés a következő törvényt alkotja:

Preambulum

A Bszt. szabályozásának legfontosabb jogalkotói célkitűzése az volt, hogy az európai szabályozást alapul véve a befektetési szolgáltatások és kiegészítő szolgáltatások nyújtásának feltételei egységes keretrendszerben legyenek szabályozva. A Bszt. így eredetileg, elsődlegesen a MiFID, valamint az MiFID végrehajtási irányelv rendelkezéseinek a hazai szabályozásba történő átültetését szolgálta. Ehhez nyújtott keretet a Preambulum rendelkezése, amely kiemeli, hogy a befektetési szolgáltatási tevékenységek végzésére vonatkozó szabályozáskor központi jelentőséggel bír az átláthatóság és a nemzetközi versenyképesség biztosítása, továbbá az ügyfélvédelmi, befektetővédelmi szempontok és ezek felügyeletének hatékony megvalósulása. A Bszt. ezen elvek alapulvételével került megalkotásra, majd az Országgyűlés által 2007. november 28. napján elfogadásra.

A 2007-es implementálást követően bekövetkezett európai szabályváltozások és a hazai szolgáltatásnyújtás gyakorlatában megkívánt változtatások is átültetésre kerültek azóta a Bszt.-ben. A preambulumi rendelkezések azonban nem változtak, így vélhetően ezen elvek a Bszt. 2007-es elfogadását követő módosításaikor is figyelembevételre kerültek, kerülnek.

Kiemelendő, hogy a Bszt. a korábbi intézményközpontú megközelítés helyett a tevékenységközpontú szabályozást helyezi előtérbe: ezt jelzi a Preambulum tevékenységre történő utalása. Ezen szemlélet a Bszt.-nek az elfogadást követő módosításaiban is megjelenik – természetesen az egyes intézményi típusok esetében irányadó speciális feltételek meghatározásának a szem előtt tartásával.

A Preambulum szövegezésével kapcsolatosan azt a körülményt nem lehet említés nélkül hagyni, hogy nem tér ki kifejezetten az árutőzsdei szolgáltatásokra. Ennek vélhető oka – de nem indoka –, hogy az árutőzsdei szolgáltatások esetében a fenti uniós szabályok nem tartalmaznak rendelkezéseket és elképzelhető, hogy a szabályozás eredetileg csak az uniós normák implementálására fókuszált. Azonban a szolgáltatások hasonlósága miatt, s így – ahogy a törvényi indokolás fogalmaz – „az egységesség és következetesség” érdekében, a preambulumi rendelkezésektől eltérően, indokolt volt e szolgáltatások követelményrendszerét is rögzíteni a Bszt.-ben. Ezért – analógia útján – a Preambulumban rögzített elveket e szolgáltatások esetében is alkalmazni szükséges.

ELSŐ RÉSZ

BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK

I. Fejezet

A TÖRVÉNY HATÁLYA

1. § Ha nemzetközi szerződés vagy e törvény eltérően nem rendelkezik, e törvény hatálya kiterjed

a) a Magyarország területén székhellyel rendelkező személy és szervezet által Magyarország területén végzett

aa) befektetési szolgáltatási tevékenységre,

ab) befektetési szolgáltatási tevékenységet kiegészítő szolgáltatásra (a továbbiakban: kiegészítő szolgáltatás),

ac) árutőzsdei szolgáltatásra,

b) a Magyarország területén székhellyel rendelkező vállalkozás az Európai Unió más tagállamában vagy az Európai Gazdasági Térséget létrehozó megállapodásban részes más állam területén végzett határon átnyúló vagy fióktelep formájában folytatott

ba) befektetési szolgáltatási tevékenységére, és

bb) kiegészítő szolgáltatására, és

c) az a) és b) pontban szereplők e törvény szerinti felügyeletére.

1. A Bszt. hatálya

A Bszt. hatálya meghatározásának az alapja elsődlegesen a MiFID szabályozási rendszere volt. A MiFID célja pedig az volt, hogy azon vállalkozások tevékenységét fedje le, amelyek szakmai alapon és szokásos üzleti tevékenységük keretében végeznek befektetési szolgáltatási tevékenységeket. Ennek megfelelően került a törvény hatálya is meghatározásra úgy, hogy a MiFID által nem szabályozott árutőzsdei szolgáltatók esetében is ezt az elvet követték.

A Bszt. egyrészről meghatározza, hogy mely tevékenységekre terjed ki a hatálya, másrészről azt, hogy mely személyek által nyújtott tevékenységek esetében kell alkalmazni a rendelkezéseit. A Bszt. 1. §-a minősül főszabálynak, amelytől való eltérést (kivételeket) a 2. és 3. § határoz meg.

2. A Bszt. hatálya alá tartozó vállalkozások

A Bszt. különbséget tesz a Magyarország területén székhellyel rendelkező személy vagy szervezet Magyarország területén végzett tevékenységei és e vállalkozások EGT területén végzett határon átnyúló vagy fióktelep formájában folytatott tevékenységei között. Eszerint a törvény hatálya egyrészről a Magyarország területén székhellyel rendelkező személy vagy szervezet Magyarország területén végzett befektetési szolgáltatási tevékenységére, azt kiegészítő szolgáltatásaira, valamint árutőzsdei szolgáltatásaira, továbbá ennek felügyeletére vonatkozik, másrészről pedig ugyancsak a Magyarországon székhellyel rendelkező vállalkozások EGT-tagállamokban ún. határon átnyúló vagy fióktelep formájában nyújtott befektetési szolgáltatási tevékenységeire, azokat kiegészítő szolgáltatásokra, árutőzsdei szolgáltatásaira, valamint mindezek felügyeletére vonatkozik.

Kérdésként merül fel, hogy tudatos jogalkotói szándék miatt került-e bele a törvénybe az, hogy míg a Magyarországon végzett tevékenységek esetében Magyarországon székhellyel rendelkező „személy vagy szervezet” került meghatározásra, addig az EGT-tagállamban végzett tevékenységek esetében kizárólag „vállalkozások” kerültek meghatározásra. A vállalkozás a Bszt. szerint minden olyan személy jogi formájától függetlenül, amely rendszeres gazdasági tevékenységet végez. Azt azonban, hogy a személy, szervezet ehhez képest hogyan értelmezendő, a Bszt. nem határozza meg. Tekintettel továbbá arra, hogy a törvény „székhelyről” rendelkezik, így kérdésként merül fel, hogy természetes személyek a hatálya alá tartozhatnak-e, különös tekintettel arra, hogy a MiFID erre egyébként lehetőséget biztosít. Kiindulva azonban a Bszt. 7. §-ából, amely meghatározza, hogy e tevékenységeket kizárólag befektetési vállalkozás és hitelintézet végezheti, így vélhetően az 1. § a) és b) pontja esetében ugyanazt a személyi kört kell érteni azzal, hogy az a) pontban szabályozott személyi körbe a külföldi vállalkozás magyarországi fióktelepét is bele kell érteni.

Sajátos helyzetet képvisel az az eset, amikor a Magyarországon székhellyel nem rendelkező vállalkozás végez Magyarországon befektetési szolgáltatási tevékenységet akár határon átnyúló szolgáltatásként, akár fióktelep formájában. Ezekre az esetekre a Bszt. 8. §-a vonatkozik. Így bár a hatályra vonatkozó rendelkezések ezt nem említik, azonban a Bszt. rendelkezéseit ezen esetekben is megfelelően alkalmazni szükséges.

3. Fióktelep megítélése

A hatályos európai szabályozás értelmében az „egységes európai útlevél” elvének érvényesülése érdekében lehetővé vált, hogy külföldi vállalkozások – így befektetési vállalkozások, hitelintézetek – a székhelyüktől eltérő országban is nyújthassák a szolgáltatásaikat. A fióktelep létesítéséről, működéséről a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeiről és kereskedelmi képviseleteiről szóló 1997. évi CXXXII. törvény (a továbbiakban: Fktv.) és a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény (a továbbiakban: Ctv.) rendelkezik. Fióktelepet külföldi székhelyű vállalkozások hozhatnak létre annak érdekében, hogy Magyarországon vállalkozási tevékenységeket végezzenek. A külföldi vállalkozás ennek során a fióktelep tevékenységével összefüggésben a fióktelep által jár el a hatóságokkal és harmadik személyekkel szemben fennálló jogviszonyokban.

A fióktelep – az Fktv. értelmében – a külföldi vállalkozás jogi személyiséggel nem rendelkező, gazdálkodási önállósággal felruházott olyan szervezeti egysége, amelyet önálló cégformaként a belföldi cégnyilvántartásban a külföldi vállalkozás fióktelepeként bejegyeztek. A fióktelep jogképes, cégneve alatt a külföldi vállalkozás javára jogokat szerezhet és a külföldi vállalkozás terhére kötelezettségeket vállalhat, így különösen vagyont szerezhet, szerződést köthet, pert indíthat és perelhető. A fióktelep a cégnyilvántartásba való bejegyzéssel jön létre, a vállalkozási tevékenységet a cégbejegyzést követően kezdheti meg.

A külföldi vállalkozás magyarországi fióktelepe útján abban az esetben végezhet a törvény által szabályozott tevékenységeket, amennyiben rendelkezik a vállalkozás székhelye szerinti felügyeleti hatósága az adott tevékenységre vonatkozó engedéllyel. Ebben az esetben a fióktelep – az Fktv. értelmében – ún. pénzügyi fióktelepként értelmezhető.

Amennyiben a fióktelepen keresztül történik a szolgáltatásnyújtás, úgy elsősorban a fióktelepet létrehozó külföldi vállalkozás székhelye szerinti felügyelet látja el a prudenciális felügyeletet. Ez azzal indokolható, hogy a fióktelep – ellentétben a külföldi vállalkozások által is létesíthető leányvállalatokkal, amelyek belföldi székhellyel és jogi személyiséggel rendelkeznek – pusztán egy, a fióktelepet létrehozó, annak külföldi vállalkozási tevékenységét biztosító, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezeti egysége. Ebből következően a fióktelep esetében erőteljes a külföldi szervezet befolyása, az arra irányadó szabályok szerinti működés. Így bár a fióktelep maga befektetési vállalkozásnak minősül a Bszt. 4. § (2) bekezdés 10. pontjának értelmében, azonban ebben az esetben sem lehet azt figyelmen kívül hagyni, hogy a magyar felügyeleti hatóságnak csak korlátozott hatásköre van a fiókteleppel szemben. Jellemzően a szervezeti és működési szabályok alkalmazására a külföldi vállalkozás székhelyének joga, felügyelete az irányadó, a Bszt. szabályai csak akkor, ha arról a törvény kifejezetten rendelkezik.

Ezzel összefüggésben kiemelendő, hogy a fióktelep által végezhető tevékenységek a létrehozó külföldi vállalkozás tevékenységi engedélyéhez igazodnak, amelyet a külföldi vállalkozás székhelye szerinti felügyeleti hatóság ad ki. Azaz a fióktelep csak olyan tevékenységet végezhet, amelyre a külföldi vállalkozásnak is jogosultsága van. Ebből vezethető le, hogy a fióktelep a tevékenység végzését megalapozó engedély tekintetében az azt engedélyező felügyeleti gyakorlatnak és jogszabályi előírásoknak van jellemzően alárendelve. Így esetében különösen a személyi, tárgyi, működési, biztonsági, tőkekövetelményi, összeférhetetlenségi Bszt.-ben meghatározott szabályok nem alkalmazandóak azzal, hogy a magyar felügyeleti hatóság a fióktelep működésében tapasztalt hiányosságok, nem megfelelő eljárások esetében a külföldi vállalkozás székhelye szerinti felügyeleti hatóságával együttműködik, és ennek keretében értesítheti a nem megfelelő működésről.

A fióktelep olyan személynek minősül, amely részben beletartozhat a Bszt. 1. §-ába (hiszen kiindulva a MiFID rendelkezéseiből is, a Bszt. hatálya a befektetési vállalkozásokra vonatkozik és a befektetési vállalkozások definíciójába a fióktelep is beletartozik), másik részben pedig a fióktelepet létrehozó külföldi vállalkozásra irányadó jog az alkalmazandó. Így a fióktelep esetében a fentiek szerint a Bszt. korlátozottan alkalmazható.

A tagállami befektetési vállalkozás magyarországi fióktelepére a következő előírások alkalmazandóak a PSZÁF-nek a Magyarország területén való szolgáltatásnyújtás feltételeiről szóló tájékoztatójában foglaltaknak megfelelően

– rendelkeznie kell az alábbi szabályzatokkal:

= pénzmosás megelőzéséről szóló szabályzattal,

= a dematerializált értékpapír előállításáról, nyilvántartásáról, továbbításáról és az ezekkel kapcsolatos adatkezelésről szóló szabályzattal,

= üzletszabályzattal, amelyben fel kell tüntetnie, hogy mely külföldi vállalkozás képviseletében jár el,

= panaszkezelési szabályzattal,

= adatvédelmi és adatkezelési szabályzattal;

– a magyar felügyeleti hatóság felé az alábbi bejelentés, engedélyeztetési és adatszolgáltatási kötelezettségeket kell teljesítenie:

= kiszervezéssel kapcsolatos bejelentések,

= függő ügynöki bejelentések,

= befektetési vállalkozásokra vonatkozó adatszolgáltatási kötelezettségek (például havi, negyedéves, féléves, éves, eseti);

– alkalmazandó főbb jogszabályi rendelkezések:

= Központi Hitelinformációs Rendszerbe (a továbbiakban: KHR) való bejelentkezés és a KHR-be történő adatszolgáltatás,

= fogyasztóvédelmi tevékenység végzése – különösképpen az előzetes tájékoztatásra és tájékozódásra vonatkozó, ügyletkötési, végrehajtási, allokációs, közvetítői rendelkezésekre (Bszt. 52. §, 40–44. §, 67−68. §, 71. §, 111−114. §, 119−120. §).

Befektető-védelmi Alaphoz (a továbbiakban: BEVA) azonban nem köteles az Európai Unió másik tagállamában székhellyel rendelkező biztosított tevékenységet végző szervezet fióktelepe csatlakozni, ha a külföldi vállalkozás egyébként tagsággal rendelkezik a befektetőkártalanítási rendszerekről szóló az Európai Parlament és a Tanács 1997. március 3-i 97/9/EK irányelve által előírt befektetővédelmi rendszerben.

4. Rendszeres és eseti alapon végzett tevékenység végzésének megítélése

Habár kifejezetten a Bszt. nem rendelkezik arról, hogy a hatálya a rendszeres alapon végzett tevékenységekre terjed ki, azonban kiindulva a MiFID szabályozásából, amely szerint a szabályozást a rendszeres alapon végzett tevékenységekre kell alkalmazni, megállapítható, hogy valamennyi, törvényben szabályozott tevékenység szabályait abban az esetben kell alkalmazni, ha azok végzése nem eseti alapon történik.

Függetlenül attól továbbá, hogy egységes európai szabályozás nincs az árutőzsdei szolgáltatók esetében, a fent leírtakat az árutőzsdei szolgáltatókra is alkalmazni kell annak érdekében, hogy az árutőzsdei szolgáltatások és befektetési szolgáltatások szabályai közelítésre és egységesítésre kerüljenek.

Kapcsolódó joggyakorlat

PSZÁF állásfoglalás EGT-tagállambeli befektetési vállalkozás magyarországi fióktelepére irányadó jog.

PSZÁF tájékoztató a Magyarország területén való szolgáltatásnyújtás feltételeiről

Kapcsolódó jogi szabályozás

Fktv.

Ctv.

Kapcsolódó európai uniós jogi szabályozás

MiFID 1. cikk

2. § E törvény hatálya nem terjed ki

a) arra a személyre vagy szervezetre, aki pénzügyi eszközre vonatkozó sajátszámlás kereskedésen kívül nem végez befektetési szolgáltatási tevékenységet, kivéve, ha árjegyző vagy saját számlára a szabályozott piacon, multilaterális kereskedési rendszeren kívül, gyakori és rendszeres alapon kereskedik,

b) arra a személyre vagy szervezetre, aki kizárólag anyavállalata, leányvállalatai vagy az anyavállalata más leányvállalatai számára végez befektetési szolgáltatási tevékenységet,

c) arra a személyre vagy szervezetre, aki kizárólag munkavállalói részesedési programok kezelésével összefüggően végez befektetési szolgáltatási tevékenységet,

d) arra a személyre vagy szervezetre, aki kizárólag

da) anyavállalata, leányvállalatai vagy az anyavállalata más leányvállalatai számára, és

db) munkavállalói részesedési programok kezelésével összefüggően

végez befektetési szolgáltatási tevékenységet,

e) arra a személyre vagy szervezetre, aki az e törvényben nem szabályozott tevékenysége során végez befektetési tanácsadási tevékenységet és ezért nem részesül díjazásban,

f) arra a személyre vagy szervezetre, amely áruval, áruhoz kapcsolódó opcióval, határidős ügylettel, csereügylettel, valamint bármely más származtatott ügylettel saját számlára kereskedik, kivéve, ha ez a személy vagy szervezet olyan csoport része, melynek főtevékenysége e törvény szerinti befektetési szolgáltatási tevékenység vagy a Hpt. szerinti pénzügyi szolgáltatási tevékenység.

A Bszt. hatálya alóli kivételek

Míg a Bszt. 1. §-a határozza meg főszabályként, hogy a Bszt. mely személyek mely tevékenységeire alkalmazandó, a Bszt. 2. §-a az e főszabály alóli kivételeket határozza meg a tevékenységvégzés szempontjából. Az e §-ban felsorolt esetek szabályozásának általános indoka, hogy az itt meghatározott esetekben – kiindulva a tevékenységközpontú és befektetővédelem-központú szabályozásból – nem fordul elő olyan társadalmi és szabályozói igény, amely a Bszt.-ben meghatározott szigorúbb szabályrendszer követését indokolná.

Ezen túlmenően a Bszt. 3. §-a rendelkezik azon személyekről, szervezetekről, amelyek a Bszt. 1. § szerinti főszabályból kiindulva – lévén rájuk más jogszabályok tartalmaznak rendelkezéseket – nem tartoznak a Bszt. személyi hatálya alá, azonban a Bszt.-ben meghatározott befektetési szolgáltatási tevékenységek és az azokat kiegészítő szolgáltatások tekintetében a Bszt. kivételként nem nevesített rendelkezésein túli előírásai irányadóak e személyek Bszt.-ben szabályozott tevékenységeinek végzése esetében.

a) A Bszt. 2. § a) pontja alapján nem tartoznak a Bszt. hatálya alá azok a személyek, akik kizárólag saját eszközeiket és vállalkozásaikat kezelik, akik nem nyújtanak befektetési szolgáltatásokat és/vagy nem végeznek befektetési tevékenységeket saját számlás kereskedésen kívül. Ezt az esetet azonban csak akkor lehet kivételként kezelni, ha harmadik személy számára ezáltal nem végeznek árjegyzési tevékenységet vagy ahhoz nem biztosítanak rendszert, illetőleg ha saját számlára a szabályozott piacon vagy multilaterális kereskedési rendszeren (a továbbiakban: MTF) kívül nem kereskednek szervezett, gyakori és rendszeres alapon. Ugyanis abban az esetben, ha már harmadik személy felé ilyen lehetőséget biztosítanak, úgy felmerül a MiFID tevékenységközpontú és befektetővédelem-központú szabályozási célja, amely indokolja a Bszt. hatálya alá tartozást.

b) A Bszt. 2. § b)–d) pontja alapján abban az esetben, ha az adott személy tevékenysége kizárólag arra korlátozódik, hogy anyavállalatai, leányvállalatai vagy anyavállalatai más leányvállalatai számára biztosítson befektetési szolgáltatásokat, ugyancsak nem jelent indokot arra, hogy a Bszt. hatálya alá tartozzon. Hisz ebben az esetben sem valósul meg olyan körülmény, amely indokolná a törvény hatálya alá tartozást. A Felügyelet egyik állásfoglalásában továbbá e rendelkezéssel kapcsolatban kifejtette, hogy „a befektetési szolgáltatási tevékenység korlátozott körben történő megvalósulását tehát abból a szempontból kell vizsgálni, hogy az anyavállalat más leányvállalatai részére végzett tevékenységen túl vannak-e a társaságnak a cégcsoporton kívüli ügyfelei, amelyek megbízásából határidős deviza ügyleteket köt. […] A befektetési szolgáltatási tevékenység akkor minősül felügyeleti engedélyköteles tevékenységnek, amennyiben rendszeres gazdasági tevékenység keretében végzik, valamint a Bszt. 2. § b) pontjában foglalt kivétel szabálya sem érvényesül, tehát a szolgáltatás nemcsak cégcsoporttagok számára, hanem független ügyfelek számára is elérhető. Mindezek alapján a kizárólag a tagvállalatok részére végzett treasury tevékenység a Bszt. 2. § b) pontja alapján nem tartozik a Bszt. hatálya alá, s így a Felügyelet hatáskörébe sem”.

Ha kizárólag a munkavállalói részesedési programok kezeléséből álló befektetési szolgáltatások nyújtására kerül sor, a MiFID rendelkezéseinek megfelelően ez sem indokolja azt, hogy e tevékenységet végző személyek a Bszt. hatálya alá tartozzanak. A munkavállalói részesedési programok esetében – részvényjuttatások, opciók stb. – bár felmerül, hogy olyan tevékenység végzésére kerül sor – lévén pénzügyi eszközökre vonatkozik –, amely annak befektetési szolgáltatásként való minősítését indokolja, azonban erre meghatározott jogszabályi keretek között és személyi kört érintve kerül sor. Így mindez nem indokolja azt, hogy a Bszt. hatálya alá tartozó tevékenységnek minősüljön.

c) A Bszt. 2. § e) pontja értelmében ha az adott személy úgy nyújt befektetési tanácsadást, hogy az egyébként nem kapcsolódik más, Bszt.-ben meghatározott tevékenységhez és ezért díjazásban sem részesül, úgy ebben az esetben e személyre nem kell a Bszt. szabályait alkalmazni, függetlenül attól, hogy egyébként a befektetési tanácsadásra ténylegesen sor kerül.

Ezen kivétel tehát azt jelenti, hogy abban az esetben, ha a befektetési tanácsadásra nem valamely befektetési szolgáltatás, illetőleg azt kiegészítő szolgáltatás nyújtása során kerül sor, és egyben a befektetési tanácsadást nyújtó személy díjazásban sem részesül, úgy akkor e befektetési tanácsadási tevékenysége nem tartozik a Bszt. hatálya alá. Ebben az esetben azt kell vizsgálni, hogy befektetési tanácsadásra, így – a fogalmából kiindulva – pénzügyi eszközre vonatkozó személyre szóló ajánlásra mi alapján és milyen tevékenység végzése során kerül sor. Amennyiben az adott személy a befektetési tanácsadást olyan szakmai tevékenysége során nyújtja, amely nem minősül olyan tevékenységnek, amelyet a Bszt. szabályoz, és azért díjazást nem kap, akkor nem tartozik a törvény hatálya alá, és a befektetési tanácsadásra vonatkozó előírásokat nem szükséges betartania.

Természetesen abban az esetben sem kell a Bszt. szabályait alkalmazni, ha a személyre szóló ajánlás olyan termékre vonatkozik, amely nem minősül a Bszt. 6. §-ában meghatározott pénzügyi eszköznek, és ezért az ajánlat tevője nem kér fizetséget. De ebben az esetben azért nem, mert a Bszt. 5. § (1) bekezdése értelmében befektetési tanácsadást csak pénzügyi eszközre vonatkozóan lehet nyújtani.

A befektetési tanácsadás részletes magyarázatát lásd a Bszt. 5. § (1) bekezdés e) pontjához fűzött kommentárnál.

d) A Bszt. 2. § f) pontja alapján – kiindulva a 2. § a) pontjának rendelkezéseiből – a Bszt. hatálya nem terjed ki az árura vagy árualapú eszközökre vonatkozó saját számlás kereskedésre sem, kivéve, ha e saját számlás kereskedést olyan személy végzi, amely olyan vállalatcsoportba tartozik, amelynek valamely tagja főtevékenységként befektetési szolgáltatási tevékenységet vagy pénzügyi szolgáltatási tevékenységet végez. E hatály alóli kivétel kivétele azért indokolt, mert a leírt esetben kérdésként merülhet fel, hogy milyen indokok alapján nem az a szervezet végzi e saját számlás kereskedést, amelynek egyébként tevékenységi engedélye is van annak végzésére.

Kapcsolódó joggyakorlat

MNB állásfoglalás A befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény (Bszt.) 5. § (1) bekezdés c) pontjában meghatározott sajátszámlás kereskedés értelmezése.

PSZÁF állásfoglalás A tőkepiacon kötött fedezeti ügyletek megítélése a befektetési szolgáltatási tevékenységek, illetve a felügyeleti engedélyhez kötöttség szempontjából.

Kapcsolódó európai uniós jogi szabályozás

MiFID 2. cikk

3. § (1) A 8. §, a 13. §, a 17. § (3)–(5) bekezdése, a 20/A–20/B. §, a 22. §, a 24–24/G. §, a 26/A. §, a 27–31. §, a 37–39. §, a 97–107. §, a 110/A–110/Q. §, a 121. §, a 123. § (8)–(9) bekezdése, a 123/A. §, a 124–141. §, a 155–170. § és a 172–175. § kivételével a befektetési vállalkozásra előírt rendelkezéseket kell alkalmazni

a) a Magyar Nemzeti Banknak (a továbbiakban: MNB) az MNB tv.-ben meghatározott alapvető feladatain kívül végzett, és

b) a kincstárnak az állam által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok tekintetében végzett

befektetési szolgáltatási tevékenységére és kiegészítő szolgáltatás nyújtására.

(2) Ha e törvény eltérően nem rendelkezik, a befektetési szolgáltatási tevékenységet végző vagy kiegészítő szolgáltatást nyújtó hitelintézetre – a 8. § (5) bekezdése, a 13. §, a 15–17. §, a 19/A–20/B. §, a 21/A. §, a 22. § (1)–(3) bekezdése, a 22/A. §, a 24/A–24/G. §, 25. § (1) bekezdése, a 26/A. §, a 37–39. §, a 60. §, a 78. § (2a) bekezdése, a 97–99. §, a 100. § (1) bekezdés e) pontja, a 101–106. §, a XX/A. Fejezet, a 121. §, a 123. § (8) és (9) bekezdése, a 123/A. §, a 124–127. § (1) és (2) bekezdése, a 128–135. §, a 136. § (5) bekezdése, a 137–139. §, a 162–163/B. §, a 164. § (1) bekezdés v) pontja, a 164. § (7) és (8) bekezdése, valamint a 4. melléklet kivételével – a befektetési vállalkozásra előírt rendelkezéseket kell alkalmazni, azzal, hogy ahol a rendelkezés befektetési vállalkozást említ, ott hitelintézetet kell érteni.

(3) A Kbftv. szerinti befektetési alapkezelő a Kbftv.-ben meghatározott körben befektetési szolgáltatási tevékenységet végezhet és kiegészítő szolgáltatást nyújthat, azzal, hogy e tevékenysége, illetve szolgáltatása tekintetében – a 28. § (1) bekezdés y) pontja kivételével – a VII. Fejezetben, – a 73–78. § kivételével – a Negyedik Részben, valamint – a 123/A. § kivételével – a XXI. Fejezetben, továbbá – a 124–139. § kivételével – a XXII. Fejezetben a befektetési vállalkozásra előírt rendelkezéseket kell alkalmazni.

(4) Az (1) bekezdésben meghatározott rendelkezések és a 25. § (1) bekezdése kivételével a befektetési vállalkozásra előírt rendelkezéseket kell alkalmazni az Államadósság Kezelő Központ Zrt.-nek (a továbbiakban: ÁKK Zrt.) törvényben meghatározottak szerinti államadósság-kezelésen kívül végzett befektetési szolgáltatási tevékenységére és kiegészítő szolgáltatás nyújtására.

1. Személyek, amelyekre a Bszt. szabályait alkalmazni kell

A Bszt. a főszabályon (1. §) és a kivételeken (2. §) túl meghatározza azokat az eseteket is, amikor egyes személyek által végzett befektetési szolgáltatási tevékenységek és az azokat kiegészítő szolgáltatások esetében a Bszt.-t alkalmazni kell. E személyi körnél az általuk végzett főtevékenység nem a Bszt. által szabályozott tevékenység, hanem például hitelintézetek esetében a pénzügyi szolgáltatási tevékenység, befektetési alapkezelők esetében a befektetési alapkezelési tevékenység. Ezt a fajta szabályozási elvet az indokolja, hogy az érintett személyekre, szervezetekre jellemzően más jogszabály tartalmaz a működésükre, szervezetükre és egyéb tevékenységvégzésükre vonatkozóan előírásokat, és a jogalkotó így nem tartotta indokoltnak a Bszt.-ben meghatározott teljes követelményrendszer alkalmazását.

2. A Magyar Nemzeti Bankra és a Magyar Államkincstárra vonatkozó rendelkezések

Az MNB-re és a Magyar Államkincstárra részlegesen alkalmazandóak a Bszt. rendelkezései. A törvény ugyanis egyes rendelkezések alkalmazását számukra nem írja elő. Ezen túlmenően az alkalmazandó rendelkezéseket is csak meghatározott tevékenységekre vonatkozóan kell alkalmazni:

– az MNB esetében az MNB tv.-ben meghatározott alapvető feladatain kívüli befektetési szolgáltatási tevékenységére és kiegészítő szolgáltatás nyújtására,

– a Magyar Államkincstár esetében pedig kizárólag az állam által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok (így jellemzően állampapírok) tekintetében végzett befektetési szolgáltatási tevékenységére és kiegészítő szolgáltatás nyújtására

kell alkalmazni.

Azok a szabályok, amelyeket nem kell alkalmazni esetükben, az alábbiak:

– a felügyeleti engedély megszerzésére (8. §, 27–31. §) – azaz külön tevékenységi engedéllyel nem szükséges rendelkezniük;

– az induló tőkére (13. §);

– a vállalatirányítási rendszerre [17. § (3)–(5)]

– a kockázatkezelési bizottságra és szervezeti egységre (20/A–20/B. §)

– a személyi feltételekre (22. §, 24–24/F. §, 26/A. §);

– a jogsértések jelentésére (24/G. §)

– befektetési vállalkozásban való minősített befolyás megszerzésére (37–39. §);

– a könyvvizsgálatra és a kockázatkezelési szabályokra (97–107. §);

– a tőkepufferekre (110/A–110/Q. §)

– a tőkekövetelmény számításra és közzétételre [123. § (8)–(9), 123/A. §]

– a panaszkezelésre (121. §);

– az állományátruházásra és a jogutód nélküli megszűnésre (124–141. §); és

– a felügyeleti szabályokra (155–170. §, 172–175. §)

vonatkozó feltételek.

3. Hitelintézetekre irányadó Bszt. szabályok

A hitelintézetek jogosultak befektetési szolgáltatási tevékenységet végezni és azt kiegészítő szolgáltatásokat, valamint árutőzsdei szolgáltatásokat nyújtani. A hitelintézeteket szabályozó Hpt. értelmében a hitelintézetek valamennyi, a Bszt.-ben szabályozott tevékenység végzésére jogosultak tevékenységi engedély birtokában. E tevékenységeket anélkül végezhetik, hogy a Bszt. 4. § (2) bekezdés 10. pontja szerint befektetési vállalkozásnak minősülnének. Abban az esetben viszont, ha a Bszt. rendelkezéseit a hitelintézetre alkalmazni kell, úgy a befektetési vállalkozás alatt a hitelintézetet is érteni kell. A hitelintézeteknek csak az általuk ténylegesen végzett Bszt.-ben szabályozott tevékenységek végzése esetében szükséges betartaniuk a Bszt. vonatkozó szabályait.

A hitelintézetek működési, szervezeti, tőkekövetelményi szabályozását a Hpt. határozza meg, ezért nem indokolható az, hogy a Bszt. e témakörök tekintetében megfogalmazott rendelkezéseit is alkalmazni legyen szükséges. Hiszen a Hpt.-ben – egyebekben a pénzügyi szolgáltatási tevékenységek végzése tekintetében – meghatározottak a jogalkotói megítélés szerint nem jelentenek kisebb védelmet vagy a befektetési vállalkozásokkal szemben diszkriminatív szabályozást. Ez egyebekben nem csorbítja a szabályozási célok megvalósulását sem.

4. Befektetési alapkezelőkre irányadó Bszt. szabályok

A hitelintézeteken túl a Kbftv.-ben meghatározott befektetési alapkezelők is jogosultak befektetési szolgáltatási tevékenységet végezni, amennyiben a vonatkozó tevékenységek végzésére engedéllyel rendelkeznek. Míg a hitelintézetek a Bszt.-ben szabályozott tevékenységek teljes körét jogosultak végezni, addig a befektetési alapkezelők kizárólag a Kbftv.-ben nevesített befektetési szolgáltatási tevékenységek végzésére és kiegészítő szolgáltatások nyújtására jogosultak a Bszt. szerinti engedély birtokában, a Kbftv-ben meghatározott korlátozásokkal, így:

– portfóliókezelésre és

– befektetési tanácsadásra

– kollektív befektetési értékpapírok tekintetében letéti őrzési és letétkezelési tevékenységre – beleértve az értékpapírszámla – és ügyfélszámla vezetését is

– ún. alternatív befektetési alapkezelő esetében (ABAK) a megbízás felvételére és továbbítására.

Ugyanolyan rendszer került kialakításra a befektetési alapkezelők esetében is, mint a hitelintézetek esetében a Bszt. 3. § (2) bekezdésnél leírtak. Ennek pedig az az indoka, hogy a befektetési alapkezelőkre a Kbftv. határozza meg azokat – a jellemzően szervezeti, működési, tőkekövetelményre, Szanálási Alaphoz való csatlakozásra vonatkozó szabályokat –, amelyek esetében a jogalkotói megítélés szerint nem szükséges a Bszt. szabályainak is megfelelniük.

Habár a Bszt. nem tartalmazza, hogy ott, ahol a befektetési alapkezelőkre alkalmazandó rendelkezésekben a Bszt. befektetési vállalkozást említ, azalatt a befektetési alapkezelőt kell érteni, de értelemszerűen azon szabályok esetében a befektetési alapkezelőt is a befektetési vállalkozások kifejezésbe bele kell érteni.

5. Az Államadósság Kezelő Központ Zrt.-re irányadó Bszt. szabályok

Az Államadósság Kezelő Központ Zrt. (a továbbiakban: ÁKK) esetében a rá vonatkozó jogszabályokban meghatározott államadósság-kezelésen kívül végzett befektetési szolgáltatási tevékenység és kiegészítő szolgáltatás tekintetében is csak részlegesen szükséges alkalmazni a Bszt.-t. Egyrészről nem kell alkalmazni a 3. § (1) bekezdés hivatkozott rendelkezéseit, másrészről a személyi összeférhetetlenségre vonatkozó szabályok [25. § (1) bekezdés] sem irányadóak rá.

E rendelkezés Bszt.-be történő beiktatására – a vonatkozó módosítás (egyes pénzügyi tárgyú törvények módosításáról szóló 2012. évi CLI. törvény) indokolása szerint – azért került sor, mert „az ÁKK befektetési szolgáltatási tevékenységei közül 2012. január 1-jével kikerült a Nyugdíjreform és Adósságcsökkentő Alap számára nyújtott szolgáltatások köre, tekintettel arra, hogy ezen tevékenység célja adósságkezelési körbe esik. Ezzel összhangban a Bszt. ÁKK-ra irányadó rendelkezéseinek felülvizsgálata vált indokolttá, mivel a személyi összeférhetetlenségre vonatkozó rendelkezések nem igényelnek jogszabályi kezelést”.

Kapcsolódó joggyakorlat

MNB állásfoglalás Egyes, a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvényben (Hpt.) és a befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvényben (Bszt.) eltérően szabályozott kérdések értelmezése és hitelintézetekre történő alkalmazandósága (kockázatkezelési bizottság és Bszt. 26/A. §)

Kapcsolódó jogi szabályozás

Kbftv.

Hpt.

MNB tv.

2011. évi CXCV. törvény az államháztartásról

Kapcsolódó európai uniós jogi szabályozás

MiFID

II. Fejezet

ÉRTELMEZŐ RENDELKEZÉSEK

4. § (1) Az e törvényben hivatkozott jogszabályok rövidítését az 1. melléklet tartalmazza.

(2) E törvény és az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabályokban

1. anyavállalat: az Szmt.-ben meghatározott vállalkozás,

1a. anticiklikus tőkepufferráta: a befektetési vállalkozás tevékenységéhez kapcsolódó prociklikusság csökkentését célzó tőkepuffer-követelmény meghatározásához alkalmazott arányszám, amelyet a befektetési vállalkozás a kitettségeihez kapcsolódó felek vonatkozásában alkalmaz azok földrajzi elhelyezkedése alapján,

2. ÁÉKBV: a Kbftv.-ben meghatározott fogalom,

3. árjegyző: az a saját számlás kereskedést folytató befektetési vállalkozás, amely egy pénzügyi eszközre folyamatos vételi és eladási kötelezettséget vállal az általa meghatározott árakon,

4. áru: minden vagyoni értékkel bíró, forgalomképes, birtokba vehető dolog, illetve dolog módjára hasznosítható természeti erő, ide nem értve a pénzügyi eszközt,

5. átruházható értékpapír: a tőkepiacon forgalomképes értékpapír a fizetőeszköz kivételével,

6. azonosító adatok:

a) természetes személy azonosító adatai: természetes személyazonosító adatok, állampolgárság, lakcím, személyazonosság igazolására alkalmas hatósági igazolvány típusa és száma;

b) vállalkozás azonosító adatai: név, rövidített név, székhely, külföldi székhelyű vállalkozás esetén magyarországi fióktelepének címe, cégjegyzékszám, a létrejöttéről (nyilvántartásba vételéről, bejegyzéséről) szóló határozat száma, nyilvántartási száma, képviseletre jogosultak neve és beosztása,

7. befektetési hitel: pénzügyi eszköz vásárlásához nyújtott hitel, ha a hitelt nyújtó részt vesz az ügylet lebonyolításában,

8. befektetési elemzés: pénzügyi eszközre vagy annak kibocsátójára vonatkozó, a Tpt. szerinti befektetési ajánlás, ide nem értve a befektetési tanácsadást,

9. befektetési tanácsadás: pénzügyi eszközre vonatkozó ügylethez kapcsolódó, személyre szóló ajánlás nyújtása, ide nem értve a nyilvánosság számára közölt tény, adat, körülmény, tanulmány, riport, elemzés és hirdetés közzétételét, továbbá a befektetési vállalkozás által az ügyfél részére adott, e törvény szerinti előzetes és utólagos tájékoztatást,

10. befektetési vállalkozás: az, aki e törvény szerinti, tevékenység végzésére jogosító engedély alapján, harmadik személy részére, ellenérték fejében, rendszeres gazdasági tevékenysége keretében befektetési szolgáltatást nyújt vagy befektetési tevékenységet végez, ide nem értve a 3. §-ban meghatározottakat,

11. minősített befolyás: a Hpt.-ben befolyásoló részesedésként meghatározott fogalom,

12. csereügylet (swap): valamely pénzügyi eszköz cseréjére vonatkozó olyan összetett megállapodás, amely általában egy azonnali és egy határidős adásvételi ügyletből, illetve több határidős ügyletből tevődik össze és általában jövőbeni pénzáramlások cseréjét vonja maga után,

13. dotációs tőke: a fióktelep létesítéséhez és működéséhez az alapító által tartósan, korlátlanul, tehermentesen a fióktelep szabad rendelkezésére bocsátott tőke,

14. EGT-állam: az Európai Unió tagállama és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban részes más állam,

15. EGT-állambeli befektetési vállalkozás anyavállalat: olyan befektetési vállalkozás, amely befektetési vállalkozásban, hitelintézetben vagy pénzügyi vállalkozásban ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal rendelkezik, és a székhelye szerinti EGT-államban székhellyel rendelkező hitelintézet, befektetési vállalkozás vagy pénzügyi holding társaság ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal nem rendelkezik benne,

16. EGT-állambeli pénzügyi holding társaság anyavállalat: olyan pénzügyi holding társaság, amelyben a székhelye szerinti tagállamban székhellyel rendelkező hitelintézet, befektetési vállalkozás vagy pénzügyi holding társaság ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal nem rendelkezik,

17. elismert elszámolóház: EGT-államban vagy az OECD tagállamában működő, a székhely szerinti ország jogszabálya vagy felügyeleti hatósága által elismertnek minősített, az elszámolásforgalom lebonyolítását végző pénzügyi intézmény, illetve központi szerződő fél tevékenységet végző szervezet,

18.

19. ellenőrző befolyás: a Hpt.-ben meghatározott fogalom,

20. első számú vezető: a befektetési vállalkozás vezető állású személyei közül az a személy, akit a befektetési vállalkozás létesítő okirata ilyenként határoz meg,

21.

22. EU-szintű anyavállalat: a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (a továbbiakban: 575/2013/EU rendelet) ekként meghatározott fogalom,

23. EU-szintű pénzügyi holding társaság anyavállalat: az 575/2013/EU rendeletben ekként meghatározott fogalom,

23a. EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság anyavállalat: az 575/2013/EU rendeletben ekként meghatározott fogalom,

24. értékpapír-kölcsönzés: értékpapír tulajdonjogának olyan átruházása, amelynek keretében a kölcsönbeadó a kölcsönbevevő részére azzal a kötelezettséggel ruház át értékpapírt, hogy a kölcsönbevevő köteles azonos darabszámú és azonos sorozatú értékpapírt egy, a szerződésben vagy a kölcsönbeadó által meghatározott jövőbeni időpontban visszaadni a kölcsönbeadó vagy az általa megjelölt harmadik személy részére,

25. értékpapír letéti számla: az ügyfél számára vezetett, az ügyféltől letéti őrzésre átvett értékpapír nyilvántartására szolgáló számla,

26. értékpapírszámla: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

27. értékpapírtitok: minden olyan, az ügyfélről a befektetési vállalkozás, a multilaterális kereskedési rendszer működtetője és az árutőzsdei szolgáltató rendelkezésére álló adat, amely az ügyfél személyére, adataira, vagyoni helyzetére, üzleti befektetési tevékenységére, gazdálkodására, tulajdonosi, üzleti kapcsolataira, illetve a befektetési vállalkozással és árutőzsdei szolgáltatóval kötött szerződéseire, számlájának egyenlegére és forgalmára vonatkozik,

27a. Felügyelet: a pénzügyi közvetítőrendszer felügyeletével kapcsolatos feladatkörében eljáró MNB,

28. felügyeleti hatóság: a befektetési vállalkozás és az árutőzsdei szolgáltató befektetési szolgáltatási tevékenysége, kiegészítő szolgáltatása vagy az árutőzsdei szolgáltató által végezhető tevékenység felügyeletét ellátó, hatáskörrel rendelkező szervezet, ide nem értve a Felügyeletet,

29. fióktelep: az Fkt.-ban, illetve Ctv.-ben meghatározott szervezet,

30. fogadó tagállam: a székhely szerinti EGT-államtól eltérő EGT-állam, amelyben a befektetési vállalkozásnak fióktelepe van vagy ahol szolgáltatást nyújt, illetve tevékenységet végez vagy az az EGT-állam, amelyben a szabályozott piac olyan rendszert biztosít, amellyel lehetővé teszi a távoli tagok, illetve a letelepedés helye szerinti EGT-állam résztvevőinek hozzáférését a kereskedési rendszerhez,

31. harmadik ország: az az ország, amely nem minősül EGT-államnak,

32. induló tőke: az alapításkori jegyzett tőke, a tőketartalék és az eredménytartalék összege,

33. jegyzési garanciavállalás: az értékpapír saját számlára történő lejegyzésére, illetve megvásárlására vonatkozó kötelezettségvállalás vagy a jegyzés vagy eladás meghiúsulásának elkerülése érdekében szerződésben vállalt mennyiségű értékpapír lejegyzésére, illetőleg megvásárlására vonatkozó kötelezettségvállalás,

33a. jó üzleti hírnév: a befektetési vállalkozás vezető állású személyeinek, befolyásoló részesedéssel rendelkező tagjainak a befektetési vállalkozás irányítására vagy tulajdonlására való alkalmasságát igazoló feltételek megléte,

34. kereskedési szándékkal tartott pozíció: a rövid távú újraértékesítés szándékával vagy a vételi és eladási árak közötti tényleges vagy várható különbözetből, valamint egyéb ár- vagy kamatlábváltozásokból származó rövid távú haszonszerzés szándékával tartott pozíció, amelybe beletartoznak mind a saját számlás, mind az ügyfelek által adott megbízások végrehajtásából és az árjegyzésből származó pozíciók,

35. kiszervezés: olyan megállapodás egy befektetési vállalkozás és egy harmadik személy között, amelynek keretében e harmadik személy olyan tevékenységet végez, amelyet egyébként a befektetési vállalkozás maga végezne,

36. kollektív befektetési forma: a Kbftv.-ben meghatározott fogalom,

37. központi hitelinformációs rendszer: a központi hitelinformációs rendszerről szóló törvényben meghatározott rendszer (a továbbiakban: KHR),

38. központi szerződő fél: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

39. külföldi befektetési vállalkozás: az a befektetési vállalkozás, amelynek székhelye nem Magyarország területén van,

40. különleges célú gazdasági egység: kizárólag a külön törvény szerinti értékpapírosítási ügylet végrehajtása céljából létrehozott jogalany, amely működhet alap (értékpapírosító alap) vagy társaság (értékpapírosító társaság) formájában,

41. lakossági ügyfél: a szakmai ügyfélnek nem minősülő ügyfél,

42. leányvállalat: az a vállalkozás, amelynek működésére egy másik vállalkozás ellenőrző befolyást gyakorol azzal, hogy a leányvállalat valamennyi leányvállalatát is az anyavállalat leányvállalatának kell tekinteni,

43. letéti őrzés: pénzügyi eszköz megőrzésre történő átvétele, a tulajdonos megbízásából való nyilvántartása és kiadása,

44. letétkezelés: a pénzügyi eszköz letéti őrzése, a kamat, az osztalék, a hozam, illetőleg a törlesztés beszedése és egyéb kapcsolódó szolgáltatás együttes nyújtása, ideértve az óvadék kezelésével összefüggő szolgáltatásokat,

45. limitáras megbízás: valamely pénzügyi eszköz meghatározott limitáron vagy annál jobb áron, meghatározott mennyiségben történő vételére vagy eladására irányuló megbízás,

46. megbízás végrehajtása az ügyfél javára: pénzügyi eszköz vételére vagy eladására vonatkozó megállapodás megkötésére irányuló tevékenység végzése az ügyfél javára,

47. függő ügynök: az a természetes személy vagy jogi személy, amely az általa képviselt befektetési vállalkozás teljes körű és feltétel nélküli felelősségére segíti elő a befektetési szolgáltatási tevékenység végzését vagy kiegészítő szolgáltatás nyújtását az ügyfél vagy a jövőbeni ügyfél számára,

48. miniszter: a pénz-, tőke és biztosítási piac szabályozásáért felelős miniszter,

49. minisztérium: a miniszter által vezetett minisztérium,

50. pénzügyi elemző: a befektetési elemzés tartalmát a befektetési vállalkozás részéről, a befektetési vállalkozás függő ügynöke részéről, illetve ezek rendelkezése szerint vagy a befektetési vállalkozással kötött kiszervezési megállapodás alapján kialakító, a Tpt.-ben meghatározott érintett személynek minősülő természetes személy, függetlenül attól, hogy a befektetési elemzést milyen jogviszony alapján készíti,

51. pénzpiaci eszköz: a fizetőeszköz kivételével sorozatban kibocsátott, értékpapírnak nem minősülő, pénzkövetelésre szóló eszköz, amellyel pénzpiacon kereskednek,

52. pénzügyi eszköz elhelyezése (placement): a pénzügyi eszköz Tpt. szerinti forgalombahozatala és nyilvános értékesítésre történő felajánlása,

53. portfóliókezelés: az a tevékenység, amelynek során az ügyfél eszközei előre meghatározott feltételek mellett, az ügyfél által adott megbízás alapján, az ügyfél javára pénzügyi eszközökbe kerülnek befektetésre és kezelésre azzal, hogy az ügyfél a megszerzett pénzügyi eszközből eredő kockázatot és hozamot, azaz a veszteséget és a nyereséget közvetlenül viseli,

54. referenciaadat: a központi hitelinformációs rendszerről szóló törvényben meghatározott fogalom,

55. referenciaadat-szolgáltató: a befektetési hitel nyújtására engedéllyel rendelkező, illetőleg értékpapír-kölcsönzést végző befektetési vállalkozás,

56. rendszeres internalizáló: az a befektetési vállalkozás, amely ügyfél részére szervezett keretek között, saját számlás kereskedés keretében a kereskedési napok mindegyikén biztosítja az ügyletkötés lehetőségét oly módon, hogy az ügyfél megbízásait szabályozott piacon és multilaterális kereskedési rendszeren kívül hajtja végre,

57.

58. saját számlás kereskedés: pénzügyi eszköz saját eszköz terhére történő adásvétele, cseréje,

59. szabályozott piac: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

60. szakmai ügyfél: az az ügyfél, aki megfelel a 49. §-ban foglalt feltételeknek, illetve a 48. § szerint ilyennek minősül,

61. származtatott ügylet: olyan ügylet, amelynek értéke az alapjául szolgáló pénzügyi eszköz, mint alaptermék értékétől függ és önálló kereskedés tárgyát képezi,

62. székhely szerinti tagállam:

a) ha a külföldi befektetési vállalkozás természetes személy, az az EGT-állam, ahol a lakhelye vagy tartózkodási helye található;

b) ha a befektetési vállalkozás vagy a külföldi befektetési vállalkozás jogi személy, az az EGT-állam, ahol a létesítő okirat szerinti székhelye található;

c) ha a befektetési vállalkozás vagy a külföldi befektetési vállalkozás jogi személy és a nemzeti jog szerint nem rendelkezik létesítő okirat szerinti székhellyel, az az EGT-állam, amelyben a központi irodája található,

63. szoros kapcsolat: az 575/2013/EU rendeletben ekként meghatározott fogalom,

64. szponzor: az 575/2013/EU rendeletben ekként meghatározott fogalom,

65. tartós adathordozó: olyan eszköz, amely az ügyfél számára lehetővé teszi a neki címzett adatoknak az adat céljának megfelelő ideig történő tartós tárolását és a tárolt adatok változatlan formában és tartalommal történő megjelenítését,

66. ügyfél: az, aki az e törvény hatálya alá tartozó szolgáltatást vesz igénybe,

67. ügyfél azonosításra szolgáló adatok:

a) természetes személy esetén

aa) természetes személyazonosító adatok,

ab)–ad)

ae) állampolgárság,

af) azonosító okmány típusa és száma,

b) jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet esetén

ba) név, rövidített név,

bb) székhely címe,

bc) cégbírósági nyilvántartásban szereplő jogi személy esetén cégjegyzékszám, egyéb jogi személy esetén a létrejöttéről (nyilvántartásba vételéről, bejegyzéséről) szóló határozat száma vagy nyilvántartási száma,

68.

69. ügyfélszámla: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

69a. ügyvezető: a befektetési vállalkozással munkaviszonyban álló, a befektetési vállalkozás vezetésére kinevezett első számú vezető, valamint a befektetési vállalkozás irányításában résztvevő olyan további személy, akit a befektetési vállalkozás létesítő okirata vagy a működésre vonatkozó bármely belső szabályzat ilyenként határoz meg,

70. üzleti titok: a Ptk.-ban meghatározott fogalom,

71. vezető állású személy:

a) a vezető tisztségviselő – ideértve az e törvény szerinti ügyvezetőt is – és a felügyelő bizottság tagja,

b) a fióktelep vezetésére a külföldi vállalkozás által kinevezett személy és annak közvetlen helyettese, és

c) minden olyan személy, akit a létesítő okirat vagy a működésre vonatkozó bármely belső szabályzat ilyenként határoz meg,

72. csoport: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

73. ellenőrzött vállalkozás: olyan vállalkozás,

a) amely esetén a szavazati jogok többségét egy személy gyakorolhatja,

b) amelynek egy tulajdonosa jogosult a vállalkozás döntéshozó, ügyvezető vagy felügyelő szervei, testületi tagjainak többségét kinevezni vagy felmenteni,

c) amely esetén a szavazati jogok többségét – a vállalkozás más tulajdonosával kötött megállapodás alapján – egy személy egyedül gyakorolhatja, vagy

d) amely fölött a létesítő okirat, megállapodás alapján egy személy döntő befolyást, ellenőrzést gyakorol vagy gyakorolhat,

74. járulékos vállalkozás: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

75. kapcsolt vállalkozás: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

76. közeli hozzátartozó: a Ptk.-ban meghatározott fogalom és az élettárs,

77. likviditás szempontjából leginkább érintett piac: a Bizottság 1287/2006/EK rendeletének 9. cikkében meghatározott fogalom,

78. vállalkozás: jogi formájától függetlenül az, aki rendszeres gazdasági tevékenységet folytat,

79. multilaterális kereskedési rendszer: olyan kereskedési rendszer, amely harmadik felek pénzügyi eszközökre irányuló, vételi és eladási szándékát hozza össze megkülönböztetésmentes módon, szerződést eredményezve,

80. értékpapír: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

81. konszolidáló felügyeleti hatóság: a Tpt.-ben meghatározott fogalom,

82. javadalmazás: a befektetési vállalkozás által a vezető állású személy, munkavállaló részére minden, a munkaviszony alapján közvetlenül vagy közvetve, pénzbeli, természetbeni, vagyoni jog vagy egyéb formában nyújtott juttatás,

83. teljesítményjavadalmazás: a javadalmazás azon része, amelyet a befektetési vállalkozás az alapjavadalmazáson felül biztosíthat a vezető állású személynek és a munkavállalónak, ha az a munkaszerződésben meghatározottakat meghaladó teljesítményt nyújt vagy abban nem rögzített feladatokat lát el,

84. Nem kötelező nyugdíjjuttatás: a Hpt.-ben ekként meghatározott fogalom,

85. túlzott tőkeáttétel kockázata: az 575/2013/EU rendeletben ekként meghatározott fogalom,

86. tőkefenntartási puffer: a befektetési vállalkozás veszteségviselő képességének növelése érdekében kötelezően fenntartandó szavatolótőke-követelmény,

87. intézményspecifikus anticiklikus tőkepuffer: a befektetési vállalkozási tevékenység prociklikusságának a csökkentésére irányuló, az ügyfél – akivel szemben a hitelezési kitettség fennáll – elhelyezkedésének figyelembevételével számított szavatolótőke-követelmény,

88. rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozás:

a) az EU-szintű anyavállalat,

b) az EU-szintű pénzügyi holding társaság anyavállalat,

c) az EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság anyavállalat, vagy

d) a befektetési vállalkozás,

amelynek fizetésképtelenné válása vagy nem prudens működése rendszerkockázathoz vezethet,

89. globálisan rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozás: olyan rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozás, amely nem lehet leányvállalata valamely

a) EU-szintű anyavállalatnak,

b) EU-szintű pénzügyi holding társaság anyavállalatnak,

c) EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság anyavállalatnak, és

amelynek fizetésképtelenné válása vagy nem prudens működése globális szintű rendszerkockázathoz vezethet,

90. globálisan rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozásokra vonatkozó tőkepuffer: a rendszerszintű kockázatokat hordozó, globálisan tevékenykedő befektetési vállalkozások csődvalószínűségének és kockázatvállalásának csökkentésére irányuló szavatolótőke-követelmény,

91. egyéb rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozás: olyan rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozás, amelynek felszámolása vagy nem prudens működése EGT-szinten vagy tagállami szinten rendszerkockázathoz vezethet,

92. egyéb rendszerszinten jelentős befektetési vállalkozásokra vonatkozó tőkepuffer: a Magyarországon vagy az Európai Unióban jelentős kockázatokat hordozó befektetési vállalkozások csődvalószínűségének és kockázatvállalásának csökkentésére irányuló szavatolótőke-követelmény,

93. rendszerkockázati tőkepuffer: a rendszerszintű kockázatok megelőzésére és mérséklésére irányuló szavatolótőke-követelmény,

94. helyreállítási terv: olyan terv, amelyben foglalt a befektetési vállalkozás által végrehajtandó lépések a likviditást vagy a fizetőképességet (szolvenciát) súlyosan veszélyeztető állapot esetén – rendkívüli állami pénzügyi támogatás igénybevétele nélkül – biztosítják a befektetési vállalkozás pénzügyi helyzetének stabilizálódását,

95. alapjavadalmazás: a javadalmazás azon része, amelyet a befektetési vállalkozás és a vezető állású személy, munkavállaló közötti szerződésben meghatározottaknak megfelelően a befektetési vállalkozás a vezető állású személynek vagy munkavállalónak rendszeresen munkabérként kifizet, és amely megfelelően tükrözi a tisztség betöltéséhez szükséges szakmai tapasztalatokat és felelősséget, ideértve minden olyan juttatást, amelyet más munkavállaló is megkap,

96.

97. irányítási jogkörrel rendelkező vezető testület: az alapító okiratban vagy alapszabályban meghatározott olyan vezető testület, amely a döntéshozatalra jogosult,

98. felügyeleti jogkörrel rendelkező vezető testület: az alapító okiratban vagy alapszabályban meghatározott olyan vezető testület, amely az irányítási jogkörrel rendelkező vezető testület döntéshozatalát ellenőrzi,

99. vezető testület: a befektetési vállalkozás igazgatósága és felügyelőbizottsága, valamint annak vezetői és tagjai, ideértve a fióktelep formájában működő befektetési vállalkozás vezető állású személyeit is,

100. közérdeklődésre számot tartó befektetési vállalkozás: az e törvény hatálya alá tartozó befektetési vállalkozás, ide nem értve a 3. §-ban meghatározottakat,

101. rendkívüli intézkedési terv: a befektetési vállalkozás által kidolgozott, a jogszabályoknak megfelelő működés biztosítása érdekében szükséges – határidőkhöz és felelősökhöz kötött – lépéseket tartalmazó terv,

102. rendszerkockázat: a pénzügyi rendszer olyan zavarának kockázata, amely a pénzügyi rendszerre és a gazdaságra nézve súlyos negatív következményt jelenthet,

103. belső módszer: az 575/2013/EU rendeletben belső minősítésen alapuló módszerként meghatározott fogalom,

104. modellkockázat: a Hpt.-ben ekként meghatározott fogalom,

105. tőkeáttétel: a Hpt.-ben ekként meghatározott fogalom,

106. teljes kockázati kitettség: az 575/2013/EU rendeletben ekként alkalmazott fogalom.

Ez a § a Bszt.-ben használt kifejezések Bszt. szerinti definícióját határozza meg. Több helyen az adott fogalom meghatározásaként más magyar vagy európai jogszabályban használt értelmezést jelöli meg irányadóként, egyéb esetekben – függetlenül attól, hogy más jogszabályok eltérő meghatározást használnak – az adott kifejezést a Bszt.-ben használandó jelentés szerint definiálja.

A fogalmak a Bszt. alkalmazásával összefüggésben kerültek meghatározásra. Ezért ha más jogszabály eltérő tartalommal tölti is meg az adott fogalmat, a Bszt.-ben a 4. § szerinti tartalommal bírnak, és aszerint kell azokat értelmezni.

A Bszt. számos jogszabályra utal, amelyek esetében rövidítéseket használ. Ezek meghatározását a Bszt. 1. számú melléklete tartalmazza.

A Bszt.-ben használt fogalmak jelentését határozza meg. Abban az esetben, ha az adott fogalom a Bszt. egyes rendelkezéseivel összefüggésben értelmezhető vagy ott bír kifejezett tartalommal, úgy az adott fogalomnál a vonatkozó §-ra való hivatkozással jelezzük a fogalomra vonatkozó értelmezés helyét.

1. Anyavállalat

Az anyavállalat Bszt. szerinti jelentése megegyezik a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Számv. tv.) szerinti fogalommal, és aszerint is szükséges értelmezni. Eszerint „az a vállalkozó, amely egy másik vállalkozónál (a továbbiakban: leányvállalat) közvetlenül vagy leányvállalatán keresztül közvetetten meghatározó befolyást képes gyakorolni, mert az alábbi feltételek közül legalább eggyel rendelkezik:

a) a tulajdonosok (a részvényesek) szavazatának többségével (50 százalékot meghaladóval) tulajdoni hányada alapján egyedül rendelkezik, vagy

b) más tulajdonosokkal (részvényesekkel) kötött megállapodás alapján a szavazatok többségét egyedül birtokolja, vagy

c) a társaság tulajdonosaként (részvényeseként) jogosult arra, hogy a vezető tisztségviselők vagy a felügyelőbizottság tagjai többségét megválassza vagy visszahívja, vagy

d) a tulajdonosokkal (a részvényesekkel) kötött szerződés (vagy a létesítő okirat rendelkezése) alapján – függetlenül a tulajdoni hányadtól, a szavazati aránytól, a megválasztási és visszahívási jogtól – döntő irányítást, ellenőrzést gyakorol”.

1a. Anticiklikus tőkepufferráta

Az anticiklikus tőkepuffer bevezetése azt a célt szolgálja, hogy a befektetési vállalkozás tőkekövetelményének a volatilitása a gazdasági ciklusok váltakozásai során minél alacsonyabb legyen. Ennek megfelelően az anticiklikus tőkepuffer mértéke a gazdasági fellendülés időszakában növekszik, a visszaesés során pedig csökken. Az anticiklikus tőkepuffer ráta mértékét Magyarországon a makroprudenciális felügyeleti jogkörében eljárva az MNB állapítja meg. Az anticiklikus tőkepuffer ráta mértékének a meghatározására vonatkozó részletes előírások részben a Bszt. 110/B–110/C. §-aiban, részben pedig az MNB törvény 33. és 43. §-aiban találhatóak.

A fogalom részletes értelmezését a 110/B. §-hoz írt kommentár tartalmazza.

2. ÁÉKBV

Ez a fogalom a Kbftv.-ben meghatározott jelentéssel bír a Bszt.-ben is. A Kbftv. szerint

„a) olyan nyilvános nyílt végű befektetési alap, amely megfelel a Kbftv. felhatalmazása alapján kiadott, a kollektív befektetési formák befektetési és hitelfelvételi szabályairól szóló kormányrendelet ÁÉKBV-kre vonatkozó előírásainak, vagy

b) olyan nyilvános nyílt végű kollektív befektetési forma, amely az ÁÉKBV irányelv szabályainak más EGT-állam jogrendszerébe történő átvétele alapján jött létre.”

3. Árjegyző – az árjegyzési tevékenység

Az árjegyzési kötelezettség meghatározására jogszabály vagy a felek közötti megállapodás alapján kerülhet sor. Ilyenre jellemzően pénzügyi eszközök – különösen értékpapírok – forgalomba hozatala esetén, a másodlagos forgalom biztosítása érdekében kerül sor. Árjegyzés történhet egyéb pénzügyi eszközök tekintetében is, így a derivatív piacon – például szabályozott piacon kívüli devizaügyletek megkötése érdekében is.

Az árjegyzés során az árjegyző a meghatározott közzétételi helyen – így saját internetes oldala, kibocsátó által meghatározott közzétételi hely – megjelöli azt a mennyiséget, amelyre vonatkozóan meghatározott áron vagy limitáron vállalja, hogy adásvételi ügyletet köt. Az árjegyző – ahogy a meghatározás is utal rá – e tevékenységét a saját számlás kereskedés mint befektetési szolgáltatási tevékenység keretében végzi. Így az árjegyzést folytató szolgáltatónak saját számlás kereskedésre tevékenységi engedéllyel szükséges rendelkeznie.

Az árjegyző részéről az általa meghatározott áron keletkezik kötelezettség az ügylet megkötésére, ennek nemteljesítésére, azaz az eltérő vagy kedvezőtlenebb áron történő ügyletkötés esetében a szerződésszegésre vonatkozó szabályok irányadóak azzal szemben, akivel megállapodott az árjegyzési kötelezettség biztosítására.

Az árjegyzés egyebekben nem jelent a befektetők felé automatikus kötelezettséget arra, hogy az ügyletkötésre sor kerüljön. Az árjegyzés azt jelenti, hogy amennyiben ügyletkötésre sor kerül, úgy az árjegyző oldalán az általa jegyzett áron történhet az ügyletkötés.

A fogalmi elemként meghatározott „folyamatosság” nem került más helyen meghatározásra. A gyakorlatban az egyszeri tranzakció esetében is használatos az „árjegyzés” kifejezés, amely arra utal, hogy az adott ügyletben az általa meghatározott áron vállal kötelezettséget az adásvételi ügylet megkötésére. A folyamatosság továbbá akként értelmezhető, hogy egy meghatározott időszakban szükséges folyamatosan meghatározott áron vállalni az eladási és vételi ügyletek megkötését. Lehetőség nyílik ezen belül arra is, hogy a meghatározott időszakban változtatásra kerüljenek az árak, és ebben az esetben az aktuális áron történő ügyletkötésre vállal az árjegyző kötelezettséget.

4. Áru

Az áru meghatározása egyrészről az árutőzsdei szolgáltató által végezhető tevékenység, másrészről egyes árualapú derivatív ügyletek meghatározása tekintetében bír jelentőséggel a Bszt.-ben szabályozottak szempontjából. Minden vagyoni értékkel bíró, forgalomképes, birtokba vehető dolog, illetve dolog módjára hasznosítható természeti erő, amely nem pénzügyi eszköz, a Bszt. szerint árunak minősül. Kiindulva továbbá a Ptk. 5:14. §-ában foglaltakból, amely a dologról rendelkezik, megállapítható, hogy a Bszt.-ben áruként meghatározottak tulajdonjog tárgyai is lehetnek.

Tekintettel arra, hogy az áru fogalma az árutőzsdei szolgáltatás tárgyaként jelenik meg a Bszt.-ben, arra a következtetésre juthatunk, hogy a Bszt. fogalmi rendszerében az áru kizárólag olyan sztenderdizált dolog lehet, amellyel árutőzsdén vagy értéktőzsde áruszekciójában kereskednek. Mindezt megerősíti a Bszt. hatálybalépéséig hatályos Tpt. 84. §-a, amely kimondta: „Az árutőzsdei szolgáltatás tárgya a tőzsdei termékek közül az áru – ideértve a közraktárjegyet, annak leválasztott árujegyrészét, a forgalomképes vagyoni értékű jogot is – és az abból képzett származtatott termék”.

5. Átruházható értékpapír

A Bszt.-ben mint pénzügyi eszköz van nevesítve az átruházható, azaz a fogalma szerint forgalomképes értékpapír. Nem minősül átruházható értékpapírnak a fizetőeszköz, amennyiben az irányadó szabályozás szerint az egyebekben értékpapírnak minősül, továbbá a fogalmi elemből eredően azon értékpapír sem, amely nem forgalomképes.

a) Az értékpapír meghatározása esetében a Bszt. a Tpt. szerinti fogalmat tekinti irányadónak. Eszerint az értékpapír minden olyan pénzügyi eszköz, amely a forgalomba hozatal helyének joga szerint értékpapírnak minősül. Ebből következően annak az országnak a joga határozza meg azt, hogy az adott pénzügyi eszköz értékpapírnak minősül-e, ahol a forgalomba hozatalára sor kerül (azaz ahol az értékpapír tulajdonjogának keletkeztetésére először sor kerül a Tpt. forgalomba hozatalra vonatkozó meghatározása szerint).

Amennyiben az értékpapírt Magyarországon hozzák forgalomba, a Ptk. rendelkezései az irányadóak. Az értékpapír Ptk. szerinti fogalma 2014. március 15. napjától jelentősen megváltozott. A Ptk.-ban meghatározottak szerint már nem csupán az minősül értékpapírnak, amelynek kötelező tartalmi kellékeit jogszabály meghatározza, hanem minden olyan eszköz, amelyet a kibocsátó értékpapírnak nevesít, és egyebekben tartalmazza azon minimális elemeket, amelyeket a Ptk. meghatároz. Ptk. 6:565. § (1) bekezdés értelmében „Ha valaki írásban, nem elektronikus formában vagy elektronikus formában rögzített és értékpapírszámlán nyilvántartott (dematerializált) módon egyoldalúan kötelezettséget vállal arra, hogy ő maga vagy a nyilatkozatában megjelölt más személy a nyilatkozatban rögzített jog gyakorlását a nyilatkozatban meghatározott feltételek szerint az okirat vagy az értékpapírszámla által jogosultként igazolt személy részére biztosítja, vagy az okiratban, illetve az elektronikus úton rögzített nyilatkozat szerinti szolgáltatást az okirat vagy az értékpapírszámla által jogosultként igazolt személy részére teljesíti, az okirat, illetve a nyilatkozatot rögzítő elektronikus jelsorozat értékpapírnak minősül.”

Abban az esetben továbbá, ha nem jogszabály határozza meg az adott értékpapírfajtát, a Ptk. 6:565. § (5) bekezdése értelmében az okirat vagy számítógépes jel akkor minősül értékpapírnak, ha a kibocsátója az értékpapírban legalább az alábbi tartalmi elemeket feltünteti:

– a kibocsátó nevét és címét;

– azt, hogy a nyilatkozat értékpapírnak minősül;

– az értékpapír által megtestesített jogosultságot;

– sorozatban kibocsátott értékpapír esetén az értékpapír-sorozat megjelölését, a sorozat értékpapírkódját és a sorozatba tartozó értékpapírok darabszámát;

– a kibocsátás helyét és időpontját;

– okirati formában kibocsátott értékpapír esetén a kibocsátó aláírását.

Fontos kiemelni, hogy a Ptk. értelmében az értékpapír főszabály szerint átruházható (azaz ezáltal pénzügyi eszköznek is minősül). Abban az esetben, ha a kibocsátó az átruházást meg kívánja tiltani, azt az értékpapíron (dematerializált értékpapír esetében az okiraton) fel kell tüntetnie.

b) A forgalomképesség tekintetében az átruházhatóság bír jelentőséggel. Mivel azonban maga a Bszt. szerinti fogalom tartalmazza az átruházhatóságot, így szükséges a forgalomképességet más módon megközelíteni. Ez alapján a forgalomképesség azt biztosítja, hogy az értékpapír tulajdonosa, vagy az a személy, akit az értékpapír megillet, rendelkezik azzal a jogosultsággal, hogy más számára eladja, elajándékozza, tulajdonjogáról rendelkezzen. Habár az egyes értékpapírok esetében ezen jogosultság korlátozott (például dolgozói részvény esetében vagy az egyes kibocsátási tájékoztatókban szereplő korlátozások), ez nem befolyásolja azt, hogy „átruházhatónak” minősül az értékpapír azzal, hogy a tőkepiaci ügyletkötések esetében a korlátozottság is korlátja lehet az ügyletkötésnek (például tőzsdei forgalomban).

Okirati formában előállított értékpapírok (korábbi elnevezése: nyomdai úton előállított értékpapírok, amely kifejezést egyébként a Ptk. társasági jogi rendelkezései így használnak) esetében a negatív rendeleti záradék korlátot jelent az átruházhatóságra, dematerializált értékpapír esetében pedig az arról kiállított okirat tartalmazhat átruházhatóságot, így a forgalomképességet kizáró rendelkezést.

6. Azonosító adatok

A Bszt. a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása megelőzéséről és megakadályozásáról szóló 2007. évi CXXXVI. törvényben (a továbbiakban: Pmt.) foglaltakkal összhangban határozza meg azokat az adatokat, amelyek a természetes személyek, valamint a vállalkozás tekintetében ilyennek minősülnek. E fogalom a Bszt.-ben a felügyeleti engedélyeztetés és adatszolgáltatás tekintetében irányadó.

7. Befektetési hitel

A befektetési hitel nyújtása kiegészítő szolgáltatásnak minősül. E tevékenység és egyben a fogalom részletes kifejtését lásd a Bszt. 5. § (2) bekezdés c) pontjához és 78. §-ához fűzött kommentárnál.

8. Befektetési elemzés

A Bszt. szerinti meghatározás szerint e fogalom megegyezik a Tpt.-ben meghatározott befektetési ajánlás fogalmával úgy, hogy nem értendő ide a befektetési tanácsadás. A befektetési elemzés végzése kiegészítő szolgáltatásnak minősül. E tevékenység és egyben a fogalom részletes kifejtését lásd a Bszt. 44. §-ához és 76. §-ához fűzött kommentárnál.

9. Befektetési tanácsadás

A befektetési tanácsadás nyújtása befektetési szolgáltatásnak minősül. E szolgáltatás és egyben a fogalom részletes kifejtését a Bszt. 44. §-ához fűzött magyarázat tartalmazza.

10. Befektetési vállalkozás

Ez a fogalom határozza meg azokat a személyeket, szervezeteket, amelyek a törvény személyi hatálya alá tartoznak. Ezen személyek akkor minősülnek befektetési vállalkozásnak, ha tevékenységi engedély birtokában befektetési szolgáltatást végeznek. A fogalom továbbá tartalmazza azt is, hogy ezt a szolgáltatást

– ellenérték fejében,

– harmadik személy részére,

– rendszeres gazdasági tevékenység keretében

nyújtják.

a) Ellenérték mint kötelező fogalmi elem megítélése esetén kérdésként merül fel, hogy abban az esetben, ha az „ellenérték fejében” fogalmi elem nem teljesül a szolgáltatásnyújtás során, az adott személy, szervezet egyébként befektetési vállalkozásnak minősülhet-e. A törvény ezt a kérdést nem szabályozza egzaktul. Ugyanis kiindulva  a törvény 1. §-ában foglaltakból, amely meghatározza, hogy mely személyek, szervezetek tartoznak a hatálya alá; valamint az 5. § rendelkezéseiből, amely befektetési szolgáltatási tevékenységnek a rendszeres gazdasági tevékenység keretében végzett felsorolt tevékenységek minősülnek; továbbá a 7. § (1) bekezdéséből, mely szerint befektetési szolgáltatási tevékenységet befektetési vállalkozás végezhet, és összevetve a befektetési vállalkozás fogalmával, felmerül, hogy befektetési szolgáltatást kizárólag ellenérték fejében lehet-e végezni.

Ugyanis, ha mindenképpen kötelező elemként kellene értelmezni azt, hogy befektetési szolgáltatás kizárólag ellenérték fejében végezhető, az oda vezethet, hogy ellenérték nélkül nem lehetne befektetési szolgáltatást nyújtani, vagy az egy olyan további elem, amelyet teljesíteni szükséges ahhoz, hogy befektetési szolgáltatás nyújtására sor kerülhessen (amely így ellentmondana a Bszt. 5. §-ában foglaltaknak).

Tekintettel arra, hogy a törvényalkotási cél az volt, hogy a befektetési szolgáltatások nyújtásának feltételrendszerét úgy határozzák meg, hogy e szolgáltatások természetéből eredően megfelelően szabályozott befektetővédelmi és prudenciális előírások érvényesüljenek, e fogalom ekkénti értelmezése túlmutatna a törvényalkotói szándékon és a feleket megillető szerződéses szabadság elvén is. Ennek megfelelően bár a fogalom részletezőbb, azonban az adott személy, szervezet nem veszítheti el befektetési vállalkozás minősítését pusztán azon az alapon, hogy az adott szolgáltatását ellenérték nélkül nyújtja. Így kizárólag általánosságban értelmezhető az ellenérték fejében történő szolgáltatásnyújtás (jellemzően ellenérték fejében nyújtja).

b) A befektetési vállalkozásnak nem minősülő személyeket érintően a Bszt. 3. §-a rendelkezik az MNB-ről, a Magyar Államkincstárról, a hitelintézetekről, a befektetési alapkezelőkről, valamint az ÁKK-ról. Esetükben meghatározásra kerülnek azok a törvényi rendelkezések, amelyeket alkalmazni kell abban az esetben, ha a Bszt. által szabályozott egy vagy több tevékenységet végeznek. Mint ahogy a 3. §-hoz fűzött magyarázat is említi, esetükben elsődlegesen más jogszabályi rendelkezések irányadóak, így pusztán azt hivatott a Bszt. rögzíteni, hogy befektetési szolgáltatási tevékenység végzése esetében mely Bszt.-s előírásoknak kell megfelelniük. Ebből következően e személyek nem minősülnek befektetési vállalkozásnak azzal, hogy a rájuk irányadó rendelkezések esetében a befektetési vállalkozás kifejezés alatt e személyeket is érteni kell.

c) A Bszt. 1. §-ához fűzött kommentár tartalmaz a fióktelep, mint befektetési vállalkozás megítélésére vonatkozóan rendelkezéseket.

11. Minősített befolyás

A Bszt.-ben foglaltak esetében a minősített befolyás alatt a Hpt.-ben meghatározott befolyásoló részesedés értendő. E fogalom a Hpt.-ben továbbutal a CRR rendeletre, amely szerint „befolyásoló részesedés: olyan közvetlen vagy közvetett részesedés egy vállalkozásban, amely a tőke vagy a szavazati jogok legalább 10%-át képviseli, illetve amely lehetővé teszi számottevő befolyás gyakorlását annak a vállalkozásnak az irányítása felett”.

12. Csereügylet (swap)

A 6. § szerint pénzügyi eszköznek minősül. Ez a fogalom egyébként ugyanezen tartalommal szerepel a Számv. tv.-ben is. A Tpt.-ben és a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvényben (a továbbiakban: Szja tv.) meghatározott csereügylet fogalom is erre utal vissza. A Számv. tv. ezen túlmenően tartalmazza a kamatswap ügylet fogalmát is, amely valamely tőkeösszegre rögzített kamatláb alapján számított fix kamat és – bizonyos piaci kamatlábhoz, feltételhez igazított – változó kamatláb alapján számított változó kamatösszeg meghatározott időközönkénti cseréje.

A swapügyletek további meghatározását a befektetési vállalkozások éves beszámoló készítési és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól szóló 251/2000. (XII. 24.) Korm. rendelet is tartalmazza.

13. Dotációs tőke

Az a tőke, amelyet a fióktelep alapításához és működéséhez az alapító a fióktelep részére tartósan, korlátlanul, tehermentesen és szabad rendelkezésére bocsát. A Bszt. 14. §-ában meghatározott jegyzett tőkekövetelmény alatt a fióktelep formájában működő befektetési vállalkozás és árutőzsdei szolgáltató esetében a dotációs tőkét kell érteni azzal, hogy más EGT-államban székhellyel rendelkező befektetési vállalkozás fióktelepére a dotációs tőke követelményt nem kell alkalmazni.

14. EGT-állam

Az Európai Unió tagállamain kívül az Izlandi Köztársaság, a Liechtensteini Köztársaság, valamint a Norvég Köztársaság.

15. EGT-állambeli befektetési vállalkozás anyavállalat

Ez a fogalom megegyezik a CRR rendeletben meghatározottakkal. Eszerint „Olyan, a Bszt. szerinti befektetési vállalkozás, amely befektetési vállalkozásban, hitelintézetben vagy pénzügyi vállalkozásban ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal rendelkezik, és a székhelye szerinti EGT-államban székhellyel rendelkező hitelintézet, befektetési vállalkozás vagy pénzügyi holding társaság ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal nem rendelkezik benne.”

16. EGT-állambeli pénzügyi holding társaság anyavállalat

Ez a fogalom megegyezik a CRR rendeletben meghatározottakkal. Eszerint „Olyan pénzügyi holding társaság, amelyben a székhelye szerinti tagállamban székhellyel rendelkező hitelintézet, befektetési vállalkozás vagy pénzügyi holding társaság ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal nem rendelkezik.”

17. Elismert elszámolóház

Az elismert elszámolóház meghatározását a Tpt. tartalmazza. Így a Bszt. alkalmazásában a Tpt.-ben meghatározottak szerint ilyenként működő elszámolóház értendő e fogalom alatt. Egyes, a Bszt. 6. §-ban meghatározott pénzügyi eszközökre vonatkozó feltételrendszer tekintetében bír jelentőséggel a Bszt. vonatkozásában. Elismert elszámolóháznak minősül valamennyi, EGT-államban vagy az OECD-tagállamában működő, a székhely szerinti ország jogszabálya vagy felügyeleti hatósága által elismertnek minősített, az elszámolásforgalom lebonyolítását végző pénzügyi intézmény, illetve a központi szerződő fél tevékenységet végző szervezet.

A központi szerződő fél fogalmát a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, az Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i 648/2012/EU rendeletének 2. cikk 1. pontja határozza meg, míg a központi szerződő fél tevékenységet a Tpt. tartalmazza. Ezen szabályok szerint olyan jogi személy minősül központi szerződő félnek, amely helyettesíti az egy vagy több pénzügyi piacon kötött szerződésekben érintett ügyfeleket, így vevőként lép fel valamennyi eladóval szemben és eladóként valamennyi vevővel szemben; a központi szerződő fél tevékenység pedig a tőzsdén, tőzsdén kívül, vagy külön törvény által meghatározott szervezett piacon pénzügyi eszközre kötött ügylet elszámolása és az elszámolt ügylet teljesítéséhez kapcsolódóan tett olyan kötelezettségvállalást jelenti, amelynél a központi szerződő fél a szerződésben érintett ügyfelek helyébe lépve vevőként lép fel valamennyi eladóval szemben és eladóként valamennyi vevővel szemben. Ezen fogalmak eszerinti alkalmazását Magyarország implementálási kötelezettségének teljesítése alapján 2016. január 1-jétől kell alkalmazni.

18. Elismert tőzsde

Hatályon kívül helyezte: 2014. évi CIV. törvény 39. § a) pont. Hatálytalan: 2015. I. 1-jétől.

19. Ellenőrző befolyás

E fogalom a Hpt.-re utal vissza, amely kétféleképpen határozza meg. Eszerint:

– a Bszt. 4. § (2) bekezdés 1. pontjában meghatározott anyavállalat fogalmánál használt meghatározó befolyás, amely szerint

„a) a tulajdonosok (a részvényesek) szavazatának többségével (50 százalékot meghaladóval) tulajdoni hányada alapján egyedül rendelkezik, vagy

b) más tulajdonosokkal (részvényesekkel) kötött megállapodás alapján a szavazatok többségét egyedül birtokolja, vagy

c) a társaság tulajdonosaként (részvényeseként) jogosult arra, hogy a vezető tisztségviselők vagy a felügyelőbizottság tagjai többségét megválassza vagy visszahívja, vagy

d) a tulajdonosokkal (a részvényesekkel) kötött szerződés (vagy a létesítő okirat rendelkezése) alapján – függetlenül a tulajdoni hányadtól, a szavazati aránytól, a megválasztási és visszahívási jogtól – döntő irányítást, ellenőrzést gyakorol”;

– vagy pedig „egy személy és egy vállalkozás között fennálló olyan kapcsolat, amelynek alapján

a) a befolyással rendelkező személy dönthet a vállalkozás nyereségének felosztásáról, nyereségének vagy veszteségének más vállalkozáshoz való átcsoportosításáról, stratégiájáról, üzletpolitikájáról vagy értékesítési politikájáról,

b) lehetővé válik – függetlenül attól, hogy a megállapodást alapszabályban (alapító okiratban) vagy más írásos szerződésben rögzítették – a vállalkozás irányításának más vállalkozás irányításával való összehangolása valamely közös cél érdekében,

c) a közös irányítás a vállalkozások ügyvezetésének, felügyelőbizottságának részben (de a döntésekhez szükséges többséget kitevő) vagy teljesen azonos összetételén keresztül valósul meg, vagy

d) a befolyással rendelkező személy tőkekapcsolat nélkül gyakorol jelentős befolyást egy másik vállalkozás működésére”.

20. Első számú vezető

A Bszt. szerint a befektetési vállalkozás vezető állású személyei közül az a személy, akit a befektetési vállalkozás létesítő okirata ilyenként határoz meg.

Vezető állású személynek az alábbiak minősülnek:

a) az adott személyre irányadó szabályozás szerinti vezető tisztségviselő, az igazgatótanács tagja és felügyelőbizottság tagja;

b) a fióktelep vezetésére a külföldi vállalkozás által kinevezett személy és annak közvetlen helyettese; és

c) minden olyan személy, akit a létesítő okirat vagy a működésre vonatkozó bármely belső szabályzat ilyenként határoz meg.

Ez alapján vezető állású személyt egyrészről maga a jogszabály határoz meg, másrészről pedig lehetőség nyílik arra is, hogy az adott személy belső szabályozási rendszerének, nagyságának, működési összetettségének megfelelően maga határozzon meg. Ilyenek lehetnek például az egyes jogszabályban nem nevesített döntéshozó testületek, albizottságok stb. vezetői, akiknek tevékenysége jelentős hatást gyakorol az adott személy működésére, kockázatvállalására. Ez egybecsenghet a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) vezető állású személyekre vonatkozó rendelkezéseivel is, azonban nem kizárt, hogy a Bszt. alapján így meghatározott vezető állású személy nem minősül az Mt. szerint vezető állású személynek.

21. Eszközátruházó (originátor)

E fogalmat hatályon kívül helyezte: 2013. évi CCXXXVI. törvény 112. § a) pont. Hatálytalan: 2014. január 1-jétől.

22. EU-szintű anyavállalat

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 161/A. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

23. EU-szintű pénzügyi holding társaság anyavállalat

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 161/C. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

23a. EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság anyavállalat

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 161/A. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

24. Értékpapír-kölcsönzés

Az értékpapír-kölcsönzésre vonatkozó rendelkezéseket a Tpt. tartalmazza. Megszűnt azon előírás, mely szerint értékpapír-kölcsönzést kizárólag engedéllyel, majd pedig bejelentés alapján lehet csak végezni. Tekintettel továbbá a Bszt. 7. § (5) bekezdés f) pontjában foglaltakra, befektetési vállalkozás jogosult értékpapír-kölcsönzésre is.

25. Értékpapír letéti számla

Az értékpapír letéti számla okirati formában előállított értékpapírok nyilvántartására szolgáló számla. Részletes szabályait a Tpt. határozza meg.

26. Értékpapírszámla

Az értékpapírszámla dematerializált értékpapírok nyilvántartására szolgáló számla, amelyet a befektetési vállalkozás mint szolgáltató számlavezető az ügyfél mint számlatulajdonos javára vezet. Részletes szabályait a Tpt., valamint a dematerializált értékpapír előállításának és továbbításának módjáról és biztonsági szabályairól, valamint az értékpapírszámla, központi értékpapírszámla és az ügyfélszámla megnyitásának és vezetésének szabályairól szóló 284/2001. (XII. 26.) Korm. rendelet határozza meg.

27. Értékpapírtitok

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 118. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

27a. Felügyelet

A Magyar Nemzeti Bank minősül a Bszt. alkalmazásában Felügyeletnek abban az esetben, ha az MNB tv. szerint a pénzügyi közvetítőrendszer felügyeletével kapcsolatos feladatkörében jár el.

28. Felügyeleti hatóság

A Bszt. a felügyeleti hatóság fogalmát abban az esetben használja, ha a pénzügyi közvetítőrendszer felügyeletével kapcsolatos feladatkörében eljáró MNB-től eltérő felügyeleti hatóságra vonatkozik a rendelkezés. Az MNB-re vonatkozó rendelkezés esetében a Felügyelet megjelölését alkalmazza.

29. Fióktelep

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 1. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

30. Fogadó tagállam

EGT-tagállamokon belül értelmezhető fogalom. A szabályozás megkülönböztet székhely szerinti tagállamot és ún. fogadó tagállamot. A székhely szerinti tagállam alatt azt az EGT-tagállamot kell érteni, ahol a vállalkozás székhelye, illetőleg ennek hiányában központi irodája van.

Az az EGT-tagállam minősül fogadó tagállamnak, amely

– vagy a székhely szerinti EGT-államtól eltér és amelyben a Bszt. szerinti befektetési vállalkozásnak fióktelepe van, vagy ahol szolgáltatást nyújt, illetve tevékenységet végez;

– vagy az az EGT-tagállam, amelyben a szabályozott piac olyan rendszert biztosít, amellyel lehetővé teszi a távoli tagok, illetve a letelepedés helye szerinti EGT-állam résztvevőinek hozzáférését a kereskedési rendszerhez.

31. Harmadik ország

Minden olyan ország, amely nem EGT-tagállam.

32. Induló tőke

Az alapításkori jegyzett tőke, a tőketartalék és az eredménytartalék összege. A kapcsolódó kommentár a Bszt. 14–15. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

33. Jegyzési garanciavállalás

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

33a. Jó üzleti hírnév

E fogalmat a Bszt. 2015. július 7-ével hatályosuló módosítása vezette be. Míg más ágazati szabályozásban, úgymint a Hpt.-ben és a Kbftv.-ben ezen fogalom már korábban is bevezetésre került és az érintett személyekkel szemben előírásként fogalmazódott meg, addig a Bszt. 2015 júliusától rendeli alkalmazni a befektetési vállalkozások vezető állású személyeivel és befolyásoló részesedéssel rendelkező tagjaival szemben azok irányítási és tulajdonlási alkalmasságuk megítélése érdekében. A jó üzleti hírnévre vonatkozó követelményrendszert a Bszt. 39/A. §-a határozza meg.

34. Kereskedési szándékkal tartott pozíció

Rövid távú újraértékesítés céljával tartott pozíció. A 23/2013. (XI. 6.) MNB rendelet és a 43/2013. (XII. 29.) MNB rendelet szerinti adatszolgáltatás tekintetében bír jelentőséggel.

35. Kiszervezés

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 79–81. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

36. Kollektív befektetési forma

E fogalom megegyezik a Kbftv.-ben meghatározottakkal. Eszerint minden olyan kollektív befektetés kollektív befektetési formának minősül, amely több befektetőtől gyűjt tőkét abból a célból, hogy meghatározott befektetési politikának megfelelően befektesse a befektetők javára. Ilyen az ÁÉKBV, valamint az ABA. Az ABA fogalmát – az ÁÉKBV-vel egyezően – a Kbftv. határozza meg. Eszerint „Az ABA: alternatív befektetési alap, azaz ÁÉKBV-nek nem minősülő kollektív befektetési forma a részalapokat is beleértve.”

37. Központi hitelinformációs rendszer

A központi hitelinformációs rendszerről szóló 2011. évi CXXII. törvényben meghatározott rendszer.

38. Központi szerződő fél

A Tpt.-ben meghatározott és az ott részletezett feltételekkel működő személy. Eszerint „A központi szerződő fél tevékenység végzésére jogosító engedéllyel rendelkező gazdasági társaság. A központi szerződő fél tevékenység a tőzsdén, tőzsdén kívül, vagy külön törvény által meghatározott szervezett piacon pénzügyi eszközre kötött ügylet elszámolása és az elszámolt ügylet teljesítéséhez kapcsolódóan tett kötelezettségvállalás, amelynél a központi szerződő fél a szerződésben érintett ügyfelek helyébe lépve vevőként lép fel valamennyi eladóval szemben és eladóként valamennyi vevővel szemben.”

A központi szerződő félre és az általa végezhető tevékenységre a Tpt. 340/D. §-a az irányadó.

39. Külföldi befektetési vállalkozás

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 1. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

40. Különleges célú gazdasági egység

Ez a fogalom a Bszt. 48. §-ában meghatározott szakmai ügyfél minősítésénél bír jelentőséggel.

41. Lakossági ügyfél

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 47–51. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

42. Leányvállalat

Az a vállalkozás minősül leányvállalatnak, amelynek működésére egy másik vállalkozás ellenőrző befolyást gyakorol. A leányvállalat valamennyi leányvállalatát is az anyavállalat leányvállalatának kell tekinteni.

43. Letéti őrzés

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához és a Bszt. 59. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

44. Letétkezelés

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához és a Bszt. 58. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

45. Limitáras megbízás

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 63. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

46. Megbízás végrehajtása az ügyfél javára

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

47. Függő ügynök

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 111–115. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

48. Miniszter

A Bszt. alkalmazásában a pénz-, tőke- és biztosítási piac szabályozásáért felelős miniszter, aki jelenleg a nemzetgazdasági miniszter.

49. Minisztérium

A Bszt. alkalmazásában a pénz-, tőke- és biztosítási piac szabályozásáért felelős miniszter által vezetett minisztérium.

50. Pénzügyi elemző

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 76. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

51. Pénzpiaci eszköz

Minden olyan eszköz, amellyel a pénzpiacon kereskednek. Ezáltal rövid lejáratú. Habár sorozatban bocsátják ki és pénzkövetelésre szól, azonban nem minősül értékpapírnak.

52. Pénzügyi eszköz elhelyezése (placement)

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

53. Portfóliókezelés

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához és a Bszt. 70–72. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

54. Referenciaadat

A központi hitelinformációs rendszerről szóló 2011. évi CXXII. törvényben meghatározott fogalom, amely szerint bármely olyan adat, ideértve a nyilvántartott személy személyazonosító adatait is, amelyet a KHR-t kezelő pénzügyi vállalkozás törvény alapján kezelhet. A KHR-t, azaz a központi hitelinformációs rendszert kezelő pénzügyi vállalkozást a központi hitelinformációs rendszerről szóló törvény határozza meg. Ugyanezen törvényben került meghatározásra az az adattartalom is, amelyet e pénzügyi vállalkozás kezelhet.

55. Referenciaadat-szolgáltató

Eltérően a központi hitelinformációs rendszerről szóló 2011. évi CXXII. törvényben foglaltaktól, a Bszt.-ben szabályozott tevékenységek vonatkozásában kizárólag az a befektetési vállalkozás minősül referenciaadat-szolgáltatónak, amely befektetési hitel nyújtására engedéllyel rendelkezik és/vagy értékpapír-kölcsönzést végez.

56. Rendszeres internalizáló

A rendszeres internalizáló által létrehozott piacot a MiFID (így a Bszt. is) egy olyan likvid platformnak tekinti, ahol a befektetési vállalkozás ügyfelei – pénzügyi eszközökre vonatkozó – vételi és eladási megbízásait párosítja a saját megbízásaival. A rendszeres internalizáló saját megbízásainak fedezetét a saját számlán rendelkezésre álló pénzeszközök és pénzügyi eszközök jelentik. A Bizottság 1287/2006/EK rendeletének 21. cikke kritériumokat határoz meg annak eldöntése érdekében, hogy a rendszeres internalizáló fogalmában nevesített szervezett, gyakori és rendszeres alapon történő tevékenységvégzést hogyan kell értékelni.

E fogalommal összefüggésben további rendelkezéseket a Bszt. 73. §-hoz fűzött magyarázat tartalmaz.

57. Repó- és fordított repóügylet

E fogalmakat hatályon kívül helyezte: 2013. évi CCXXXVI. törvény 112. § a) pont. Hatálytalan: 2014. január 1-jétől.

A hatályon kívül helyezés feltehető indoka, hogy a repó- és a fordított repóügyletet a Tpt. és a Bszt. eltérően határozta meg. Így a továbbiakban a Tpt. fogalma maradt hatályban. Eszerint „repó- és fordított repóügylet: minden olyan megállapodás, amely értékpapír vagy áru tulajdonjogának, illetve az értékpapír vagy áru tulajdonjogához fűződő garantált jog átruházására vonatkozik – ha e garanciát olyan elismert tőzsde bocsátja ki, amely az értékpapírhoz vagy az áruhoz fűződő joggal rendelkezik –, és a megállapodás nem teszi lehetővé az eladó számára, hogy az adott értékpapírt vagy árut adott időpontban egyszerre több félnek ruházza át, illetőleg más ügylethez adja biztosítékul. A szerződéskötéssel egyidejűleg az értékpapírra vagy árura az eladó visszavásárlási kötelezettséget, a vevő az eladó részére történő viszonteladási kötelezettséget vállal a szerződésben meghatározott vagy az eladó által meghatározandó jövőbeli időpontban történő meghatározott visszavásárlási, illetve viszonteladási áron. A felek közötti megállapodás rendelkezhet úgy is, hogy az ügylet tárgyát képező és biztosítékul szolgáló értékpapír vagy áru más, egyenértékű értékpapírra vagy árura kicserélhető. Az ügylet az értékpapír vagy áru eladója szempontjából repóügyletnek, az értékpapír vagy áru vevője szempontjából fordított repóügyletnek tekintendő”.

58. Saját számlás kereskedés

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 5. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

59. Szabályozott piac

A Tpt.-ben meghatározott fogalom, amely szerint az Európai Unió tagállamának tőzsdéje és minden más olyan piaca, amely megfelel a következő feltételeknek:

– piacműködtető által működtetett, illetve irányított multilaterális rendszer;

– megkülönböztetésmentesen, szabályaival összhangban összehozza több, harmadik fél pénzügyi eszközökben lévő vételi és eladási szándékát, vagy elősegíti ezt oly módon, hogy az szerződést eredményez a szabályai alapján kereskedésre bevezetett pénzügyi eszköz tekintetében;

– a székhely szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóságának engedélyével rendelkezik;

– rendszeres időszakonként, meghatározott időben működik;

– szerepel az Európai Bizottság honlapján közzétett, a szabályozott piacokról készített jegyzékben.

60. Szakmai ügyfél

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 47–49. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

61. Származtatott ügylet

A származtatott ügylet a Bszt. 6. §-ában meghatározott pénzügyi eszköz lehet, amennyiben az ott felsoroltak közé tartozik. Ezen ügylet egy olyan termék, amelynek értéke egy alaptermék teljesítményétől függ és önálló kereskedés tárgya lehet. Habár a Bszt. szerinti fogalom ezen alaptermékként kizárólag pénzügyi eszközt jelöl meg, azonban ha kiindulunk a Bszt. 6. §-ában megjelölt pénzügyi eszközökből, látható, hogy alapját képezheti áru és más eszköz, ügylet, illetőleg pénzeszköz, számlakövetelés (például deviza) is. E fogalommal összefüggésben lásd a Bszt. 6. §-ához fűzött kommentárt.

62. Székhely szerinti tagállam

E fogalom meghatározása a felügyeleti hatáskörök gyakorlása szempontjából bír kiemelt jelentőséggel. A Magyarországon székhellyel rendelkező befektetési vállalkozások tekintetében az MNB minősül székhely szerinti tagállami Felügyeletnek – a fióktelepekre vonatkozó speciális szabályok figyelembevételével (erről részletesen lásd a Bszt. 1. §-ához tartozó magyarázatot).

Általánosan székhely szerinti tagállam a Bszt. szerint

– ha a külföldi befektetési vállalkozás természetes személy, az az EGT-állam, ahol a lakhelye vagy a tartózkodási helye található;

– ha a befektetési vállalkozás vagy a külföldi befektetési vállalkozás jogi személy, az az EGT-állam, ahol a létesítő okirat szerinti székhelye található;

– ha a befektetési vállalkozás vagy a külföldi befektetési vállalkozás jogi személy és a nemzeti jog szerint nem rendelkezik létesítő okirat szerinti székhellyel, az az EGT-állam, amelyben a központi irodája található.

63. Szoros kapcsolat

A fogalom az ellenőrző befolyással összefüggésben bír jelentőséggel. Fogalmát a CRR határozza meg. 2015 januárját megelőzően a Bszt. még önálló meghatározást tartalmazott a szoros kapcsolatra, ez azonban nem volt teljes mértékben összhangban a CRDIV-gyel valamint a CRR-rel. A Bszt. ezért oly módon változott, hogy a fogalom meghatározása során közvetlenül a CRR-ben meghatározott fogalomra hivatkozik, ami a CRR 4. cikk (1) bekezdés 38. pontjában szerepel. A szoros kapcsolat fogalma különösen a prudenciális előírásoknak való konszolidált szintű megfelelés, az összevont alapú felügyelés alkalmazása során fontos, ezért mindenképpen szükséges volt, hogy a Bszt.-ben szereplő definíció teljes mértékben megegyezzen a CRR-ben szereplő meghatározással.

64. Szponzor

E fogalom megegyezik a CRR rendeletben meghatározott fogalommal. Eszerint

„szponzor: az értékpapírosítást kezdeményező intézménytől különböző, harmadik felek kitettségeit felvásárló olyan intézmény, amely eszközfedezetű kereskedelmiértékpapír-kibocsátási programot vagy más értékpapírosítási rendszert hoz létre és működtet”.

65. Tartós adathordozó

A tartós adathordozó kiemelt jelentőséggel bír a szolgáltató és az ügyfél közötti jogviszonyban. A szolgáltatónak ugyanis számos információt, így az ügylet előtti tájékoztatás keretében szolgáltatandó információkat, az ügyfél minősítéséről szóló értesítést, valamint az ügyletek végrehajtását követő tájékoztatást e módon, formában szükséges megadnia.

A Bszt. ezáltal kívánja lehetővé tenni, hogy az írásbeli közlésen túl más, a modern kommunikációs lehetőségek által biztosított rendszereken keresztül is megvalósulhasson az ügyfelek informálása, amely lehetővé teszi az ügyfél számára is a vele közölt információ visszakereshetőségét és ismételt megszerzését.

Ahhoz, hogy egy szolgáltató által alkalmazott adathordozó tartós adathordozónak minősüljön, az alábbi feltételeknek kell együttesen fennállnia:

– az ügyfél számára teszi azt lehetővé, hogy biztosított legyen;

– a neki címzett adatoknak az adat céljának megfelelő ideig történő tartós tárolása és a tárolt adatok változatlan formában és tartalommal történő megjelenítése.

E fogalom nem rendelkezik arról, hogy ennek az adathordozónak fizikailag az ügyfélnél, a szolgáltatónál vagy pedig harmadik személynél kell rendelkezésre állnia. Kizárólag azt határozza meg, hogy az ügyfél számára is biztosítsa az ügyfélnek címzett adatoknak a célnak megfelelő tárolását. Így amennyiben az ügyfél számára egy elektronikus rendszerben elérhetőek ezek az információk (például számlakivonat, ügylet végrehajtásáról szóló értesítés), e rendszer tekinthető olyan eszköznek, amely tartós adathordozónak minősül. Ilyennek minősülhet a szolgáltató által üzemeltetett kereskedési rendszer vagy az ügyfél részére küldött e-mailt nyilvántartó rendszer is függetlenül attól, hogy maga a rendszer hol van tárolva.

A gyakorlatban a befektetési vállalkozások telefonos rögzítést is alkalmaznak az ügyféllel fennálló kapcsolatukban. A telefonbeszélgetések során elhangoznak olyan információk, amelyek jelentőséggel bírnak az ügyféllel fennálló jogviszonyban, és közlésre kerülnek olyan adatok is, amelyek egyben az ügyletkötést megelőző tájékoztatási kötelezettség keretében kerülnek közlésre. Emiatt lényeges kérdés, hogy az a rendszer, amely rögzíti ezeket a beszélgetéseket, tartós adathordozónak minősülhet-e. Ehhez az szükséges, hogy e rendszer a beszélgetéseken elhangzottakat változatlan tartalommal rögzítse és tárolja, továbbá lehetőséget biztosítson arra, hogy változatlan formában és tartalommal visszajátszható legyen az ügyfél számára is. A Bszt. nem írja azt elő, hogy ezen rögzítésre hol kell hogy sor kerüljön. Így ha az ügyfél számára a befektetési vállalkozás lehetővé teszi a visszahallgatását és annak az elhangzottakkal egyező tartalmának megismerését, úgy az a rendszer, amely rögzíti e telefonbeszélgetéseket tartós adathordozónak minősülhet.

Kiindulva a befektetési vállalkozások üzletszabályzatának kötelező tartalmi elemeiről szóló 22/2008. (II. 7.) Korm. rendeletben foglaltakból, a befektetési vállalkozás köteles az üzletszabályzatában rendelkezni a rögzítésről és annak rendelkezésre állásának biztosításáról.

E fogalommal kapcsolatos további rendelkezéseket a Bszt. 42. §-ához tartozó magyarázat tartalmaz.

66. Ügyfél

Minden olyan személy ügyfélnek minősül, aki/amely a Bszt. hatálya alá tartozó szolgáltatást vesz igénybe. Abban az esetben, ha a Bszt. rendelkezéseit olyan személy esetében is alkalmazni szükséges, aki/amely esetében fennáll a lehetőség arra, hogy ügyféllé váljon, illetőleg az ügyféllé válás előfeltétele valamely szolgáltatói kötelezettség teljesítése, ezt a Bszt. kifejezetten jelzi (potenciális ügyfél, leendő ügyfél).

67. Ügyfél azonosításra szolgáló adatok

Ezen adatok köre összhangban van a Pmt.-ben foglaltakkal.

68. Ügyfélcsoport

Mivel korábban e fogalom meghatározására a Bszt. a Hpt.-re utalt vissza, azonban mivel e fogalmat a Hpt. már nem tartalmazza, így 2015. július 7-ével e fogalom hatályon kívül helyezésre került. Hatályon kívül helyezte: 2015. évi LXXXV. törvény 117. § (1) a) pont. Hatálytalan: 2015. július 7-től.

69. Ügyfélszámla

A Tpt.-ben meghatározott fogalom, amely 2015. július 7-ével módosult. Eszerint – a Tpt. 5. § (1) 130. pontja értelmében – az ügyfélszámla „az ügyfél pénzeszközeinek nyilvántartására szolgáló, korlátozott rendeltetésű számla, amely kizárólag a számlavezető által nyújtott befektetési szolgáltatás, kiegészítő szolgáltatás, illetve árutőzsdei szolgáltatás során igénybe vett szolgáltatásokhoz kapcsolódó tranzakciók lebonyolítására szolgál.”

Ezen új fogalom fogalmi szinten leszűkítette az ügyfélszámla rendeltetését a korábbi szabályozáshoz képest, amikor is kimondja, hogy e számla ún. korlátozott rendeltetésű számla, amely az egyes befektetési és árutőzsdei szolgáltatások, valamint befektetési szolgáltatást kiegészítő szolgáltatáshoz köthető ügyletek lebonyolítására szolgál. E fogalom módosítása azonban inkább pontosító jellegűnek tekinthető, a gyakorlatban a szolgáltatásnyújtás tekintetében pusztán e meghatározás nagy eltérést nem fog vélhetően okozni. Ugyanis a szolgáltatók – tekintettel az általuk nyújtható szolgáltatások jellegére – jellemzően a befektetési szolgáltatások, kiegészítő szolgáltatások, valamint árutőzsdei szolgáltatások keretében végzett tranzakciók lebonyolítására alkalmazták eddig is az ügyfélszámlát. Ezen túlmenően e számlatípus korlátozott jellege – habár ennek tényleges tartalmát a jogszabály nem tartalmazza – eddig is megvolt (ld. a dematerializált értékpapír előállításának és továbbításának módjáról és biztonsági szabályairól, valamint az értékpapírszámla, központi értékpapírszámla és az ügyfélszámla megnyitásának és vezetésének szabályairól szóló 284/2001. (XII. 26.) Korm. rendelet szabályait) azzal, hogy az ügyfélszámláról, illetőleg ügyfélszámlára történő utalások további korlátozását tartalmazza e Korm. rendelet 2015. december 31-étől hatályos módosítása.

Az ügyfélszámlára vonatkozó részletes rendelkezéseket a Tpt. 147. §-a, valamint a fentiekben hivatkozott, a dematerializált értékpapír előállításának és továbbításának módjáról és biztonsági szabályairól, valamint az értékpapírszámla, központi értékpapírszámla és az ügyfélszámla megnyitásának és vezetésének szabályairól szóló 284/2001. (XII. 26.) Korm. rendelet tartalmazza.

69a. Ügyvezető

Az ügyvezető fogalmát a Bszt. 2015. július 7-ei hatályba lépéssel tartalmazza. E fogalmat a Bszt. a Hpt.-hez és a Kbftv.-vel hasonló tartalommal határozza meg befektetési vállalkozások tekintetében. Fő kritériuma, hogy e személynek befektetési vállalkozással munkaviszonyban kell állnia és a szolgáltató első számú vezetőjének vagy a vállalkozás létesítő okiratának, illetőleg működési szabályzatának ekként kell meghatároznia. Az ügyvezető személyét a Felügyeletnek előzetesen engedélyeznie kell. Erre vonatkozóan a Bszt. 22–22/B. §-ai, valamint 24/D–24/E. §-ai az irányadóak. Az ügyvezető vezető állású személynek minősül.

70. Üzleti titok

Az üzleti titok fogalmát a Ptk. 2:47. § (1) bekezdése határozza meg. Eszerint „Üzleti titok a gazdasági tevékenységhez kapcsolódó minden nem közismert vagy az érintett gazdasági tevékenységet végző személyek számára nem könnyen hozzáférhető olyan tény, tájékoztatás, egyéb adat és az azokból készült összeállítás, amelynek illetéktelenek által történő megszerzése, hasznosítása, másokkal való közlése vagy nyilvánosságra hozatala a jogosult jogos pénzügyi, gazdasági vagy piaci érdekét sértené vagy veszélyeztetné, feltéve, hogy a titok megőrzésével kapcsolatban a vele jogszerűen rendelkező jogosultat felróhatóság nem terheli.”

71. Vezető állású személy

E fogalommal összefüggésben lásd a Bszt. 4. § (2) bekezdés 20. pontjához és 69a. pontjához fűzött kommentárt.

72. Csoport

A csoport fogalma a Tpt.-ben foglaltakkal egyezik meg. Ennek értelmében csoport alatt azon vállalkozások összessége értendő, amelyet egy anyavállalat, annak leányvállalatai és mindazon vállalkozások alkotnak, amelyekben az anyavállalat vagy leányvállalata ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal rendelkezik. E fogalom a Bszt.-ben a személyes összeférhetetlenség és a kockázatkezelés tekintetében bír kiemelt jelentőséggel.

Jellemzően ide tartoznak az egyes bankcsoportok, befektetési szolgáltatói vállalkozáscsoportok.

73. Ellenőrzött vállalkozás

Ellenőrzöttnek minősül a vállalkozás a Bszt. értelmében, ha az ott meghatározott bármely fordulat megvalósul. Így nemcsak abban az esetben minősül ellenőrzött vállalkozásnak az adott személy, ha a szavazati jogok többségét egy személy gyakorolja felette, hanem akkor is, ha a Bszt.-ben meghatározott egyéb esetek is fennállnak esetében (például döntéshozó szerv többségének kinevezésére vonatkozó jogosultság, egyéb módon a létesítő okirat szerint egy személy döntő befolyást vagy ellenőrzést gyakorolhat felette stb.).

74. Járulékos vállalkozás

A járulékos vállalkozás meghatározása megegyezik a Tpt.-ben foglaltakkal. Eszerint járulékos vállalkozásnak minősül az a vállalkozás, amely kizárólagosan vagy elsődlegesen egy vagy több befektetési vállalkozás, elszámolóházi tevékenységet végző szervezet, központi értéktár, központi szerződő fél vagy befektetési alapkezelő üzletszerű tevékenységét kiegészítő tevékenységet, így különösen ingatlankezelést, adatfeldolgozást, pénzszállítást, biztonsági, illetőleg kommunikációs szolgáltatást végez.

75. Kapcsolt vállalkozás

A kapcsolt vállalkozás meghatározása megegyezik a Tpt.-ben foglaltakkal. Eszerint kapcsolt vállalkozásnak minősül a vállalkozás anyavállalata és leányvállalata, a vállalkozás anyavállalatának leányvállalata, a vállalkozásban minősített befolyással rendelkező tulajdonos vagy olyan vállalkozás, amelyben a vállalkozás vagy a vállalkozás tulajdonosa, felügyelőbizottsági tagja, vezető tisztségviselője, vagy ezek közeli hozzátartozója minősített befolyással rendelkezik.

76. Közeli hozzátartozó

A Bszt. a közeli hozzátartozó fogalmát tágabban értelmezi, mint a Ptk., ugyanis e körbe tartozónak tekinti az élettársat is. Így a Bszt. szerint közeli hozzátartozó a házastárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbefogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbefogadó, a mostoha- és a nevelőszülő, a testvér és az élettárs.

77. Likviditás szempontjából leginkább érintett piac

A Bizottság 1287/2006/EK rendeletének 9. cikke alapján a likviditás szempontjából leginkább érintett piac az a tagállam, ahol a pénzügyi eszközt legelőször bevezették a szabályozott piacra vagy az anyavállalat/kibocsátó alapító okiratbeli székhelye szerinti tagállam, vagy az a tagállam, amely a pénzügyi eszköz likviditása szempontjából leginkább érintett piacnak minősül.

A Bszt. 73. §-ához fűzött magyarázat tartalmaz ezzel összefüggésben további rendelkezéseket.

78. Vállalkozás

Minden olyan személy vállalkozásnak tekintett a Bszt.-ben szabályozottak tekintetében, amelyek rendszeres gazdasági tevékenységet folytatnak. A rendszeres gazdasági tevékenységgel összefüggésben rendelkezéseket a Bszt. 1. §-ához fűzött magyarázat tartalmaz.

79. Multilaterális kereskedési rendszer

Fontos kritérium a multilaterális kereskedési rendszerrel szemben, hogy kizárólag pénzügyi eszközökre vonatkozó vételi és eladási megbízások párosíthatók össze a rendszerben, a rendszert működtető befektetési vállalkozás vagy szabályozott piac nem lehet tagja a saját maga által üzemeltetett kereskedési rendszernek, illetve adott ügyféltípusokon belül nem lehet megkülönböztetést tenni a tagság tekintetében.

E fogalommal összefüggésben további rendelkezéseket a Bszt. 142. §-ához fűzött magyarázat tartalmaz.

80. Értékpapír

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 4. § (2) bekezdés 5. pontjához fűzött magyarázó szövegben található.

81. Konszolidáló felügyeleti hatóság

A kapcsolódó kommentár a Bszt. 161/A–161/C. §-ához fűzött magyarázó szövegben található.

82–95. A Bszt. 4. § (2) bekezdés 82–95. pontjaiba foglalt fogalmak

A Bszt. ezen pontokban meghatározott fogalmaival összefüggésben részletes rendelkezéseket a CRD IV irányelv implementált és Bszt.-be átültetett rendelkezéseit szabályozó Bszt. 100–106. §-ai, 110/A–100/L. §-ai, valamint 175/A. §-aihoz és 4. számú mellékletéhez fűzött magyarázat tartalmaz.

96. Kritikus funkció

E fogalmat hatályon kívül helyezte: 2014. évi XXXVII. törvény 157. § (16) bekezdés. Hatálytalan: 2014. szeptember 16-tól.

97–106. A Bszt. 4. § (2) bekezdés 97–106. pontjaiba foglalt fogalmak

A Bszt. ezen pontokban meghatározott fogalmaival összefüggésben részletes rendelkezéseket a CRD IV irányelv implementált és Bszt.-be átültetett rendelkezéseit szabályozó Bszt. 100–106. §-ai, 110/A–100/L. §-ai, valamint 175/A. §-aihoz és 4. számú mellékletéhez fűzött magyarázat tartalmaz.

Kapcsolódó európai uniós joggyakorlat

ESME’s Report on Durable Medium – Distance Marketing Directive and Markets in Financial Instruments Directive

Kapcsolódó jogi szabályozás

Kbftv.

MNB tv.

Ptk. 2:47. §, 5:14. §, 6:565. §, 8:1. §

2011. évi CXXII. törvény a központi hitelinformációs rendszerről

Pmt.

Tpt.

284/2001. (XII. 26.) Korm. rendelet a dematerializált értékpapír előállításának és továbbításának módjáról és biztonsági szabályairól, valamint az értékpapírszámla, központi értékpapírszámla és az ügyfélszámla megnyitásának és vezetésének szabályairól

Kapcsolódó európai uniós jogi szabályozás

CRR rendelet

Az Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i 648/2012/EU rendelete a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról

MiFID

MiFID végrehajtási irányelv

MÁSODIK RÉSZ

A BEFEKTETÉSI VÁLLALKOZÁS ÉS AZ ÁRUTŐZSDEI SZOLGÁLTATÓ MŰKÖDÉSÉNEK MEGKEZDÉSE

III. Fejezet

A BEFEKTETÉSI SZOLGÁLTATÁSI TEVÉKENYSÉG ÉS A KIEGÉSZÍTŐ SZOLGÁLTATÁS

5. § (1) Befektetési szolgáltatási tevékenységnek minősül a rendszeres gazdasági tevékenység keretében, pénzügyi eszközre vonatkozóan végzett

a) megbízás felvétele és továbbítása,

b) megbízás végrehajtása az ügyfél javára,

c) sajátszámlás kereskedés,

d) portfóliókezelés,

e) befektetési tanácsadás,

f) pénzügyi eszköz elhelyezése az eszköz (értékpapír vagy egyéb pénzügyi eszköz) vételére vonatkozó kötelezettségvállalással (jegyzési garanciavállalás),

g) pénzügyi eszköz elhelyezése az eszköz (pénzügyi eszköz) vételére vonatkozó kötelezettségvállalás nélkül, és

h) multilaterális kereskedési rendszer működtetése.

(2) Kiegészítő szolgáltatásnak minősül

a) a pénzügyi eszköz letéti őrzése és nyilvántartása, valamint az ehhez kapcsolódó ügyfélszámla vezetése,

b) a letétkezelés, valamint az ehhez kapcsolódó értékpapírszámla vezetése, nyomdai úton előállított értékpapír esetében ennek nyilvántartása és az ügyfélszámla vezetése,

c) a befektetési hitel nyújtása,

d) a tőkeszerkezettel, üzleti stratégiával és az ezekkel összefüggő kérdésekkel, valamint az egyesüléssel és a vállalatfelvásárlással kapcsolatos tanácsadás és szolgáltatás,

e) a befektetési szolgáltatási tevékenységhez kapcsolódó valutával és devizával történő kereskedés,

f) a befektetési elemzés és pénzügyi elemzés,

g) jegyzési garanciavállaláshoz kapcsolódó szolgáltatás,

h) a 6. § e)–g), j) és k) pontjaiban foglalt származtatott ügyletek alapjául szolgáló eszközhöz kapcsolódó befektetési szolgáltatási tevékenység vagy kiegészítő szolgáltatás.

1. Tevékenységek meghatározásának szabályozási alapja

A Bszt. 5. §-a határozza meg azokat a tevékenységeket, szolgáltatásokat, amelyek befektetési szolgáltatási tevékenységnek és azokat kiegészítő szolgáltatásnak minősülnek.

A törvény azonban az (1) bekezdés felvezetőjében további feltételeket határoz meg arra vonatkozóan, hogy az egyes tevékenységek, szolgáltatások mikor minősülnek olyan tevékenységeknek, szolgáltatásoknak, amelyekre a törvény hatálya kiterjed. E két általános feltétel, hogy e tevékenységeket

– rendszeres gazdasági tevékenység keretében végezzék és

– pénzügyi eszközre vonatkozzon.

A Bszt. 5. §-a megkülönböztet ún. befektetési szolgáltatási tevékenységeket, valamint olyan szolgáltatási tevékenységeket, amelyek a befektetési szolgáltatási tevékenység keretében nyújtott szolgáltatásokat egészítik ki és hozzájárulnak ahhoz, hogy megfelelő keretek között történjen azok nyújtása. Ezen kiegészítő jelleg is alátámasztja azt, hogy – ahogy a Bszt. 8. § (4) bekezdése is rendelkezik – bizonyos szűk körű kivételektől eltekintve e szolgáltatások nyújtásához önmagukban, befektetési szolgáltatási tevékenységre vonatkozó engedély nélkül nem lehet tevékenységi engedélyt szerezni.

2. Rendszeres gazdasági tevékenység

A Bszt. nem határozza meg részletesen, hogy mi minősül rendszeres gazdasági tevékenységnek, amely azonban az egyik központi jelentőségű és többször is vitatott fogalma magának a Bszt.-nek is. Ugyanis ez alapján lehet megállapítani, hogy az 1. § szerinti hatály mely tevékenységek vonatkozásában áll fenn. E fogalmi elem meghatározásakor így pusztán más ágazati jogszabályokra, a bírói gyakorlatra és a felügyeleti értelmezésekre, valamint az elméleti megközelítésekre lehet hagyatkozni.

A Bszt. szakít a Tpt. korábbi szabályozásának azon megközelítésével, hogy üzletszerűen szükséges végezni a tevékenységeket ahhoz, hogy a törvény hatálya alá tartozzanak. Ez azonban nem jelenti azt, hogy e két fogalom, azaz a „rendszeres gazdasági tevékenység” és az „üzletszerűség” egymással ellentmondásban álló tartalommal bírnának.

Az üzletszerűség meghatározására egzakt fogalmat nem lehet meghatározni. Több jogszabály, így a bizalmi vagyonkezelőkről és tevékenységük szabályairól szóló 2014. évi XV. törvény vagy a Hpt. rendelkezik a meghatározásáról, némileg eltérő szóhasználattal és jelentéstartalommal. A Hpt. 6. § (1) bekezdés 116. pontja értelmében „üzletszerű tevékenység: az ellenérték fejében nyereség, illetve vagyonszerzés végett – előre egyedileg meg nem határozott ügyletek megkötésére irányuló – rendszeresen folytatott gazdasági tevékenység”. A bizalmi vagyonkezelőkről és tevékenységük szabályairól szóló 2014. évi XV. törvény 3. § (1) bekezdése szerint továbbá a bizalmi vagyonkezelési tevékenység akkor üzletszerű, ha azt rendszeresen (legalább évente kétszeri bizalmi vagyonkezelési szerződéskötéssel), vagy a kezelt vagyon szerződéskötéskor fennálló értékének 1%-át meghaladó mértékű vagyonkezelési díj vagy más gazdasági előny megszerzése érdekében végzik. E két meghatározás alapján is leszűrhető, hogy az üzletszerű tevékenység végzéséhez szükséges, hogy az adott gazdasági tevékenységet

– díjazás vagy más gazdasági előny érdekében és

– rendszeresen végezzék.

Amennyiben az üzletszerűség fenti közös ismérveiből indulunk ki, megállapítható, hogy a rendszeres gazdasági tevékenység az üzletszerűségnek egy részeleme. Ebből pedig az a következtetés vonható le, hogy ahhoz, hogy valamely tevékenység végzése a törvény hatálya alá tartozó befektetési szolgáltatási tevékenységként vagy azt kiegészítő szolgáltatásként értelmezhető legyen, nem szükséges az, hogy nyújtására, végzésére díjazás vagy más vagyonszerzés érdekében kerüljön sor. Ez annyiban jelent újítást és egyben értelmezési szemléleti módosulást, hogy egyes tevékenységek esetében a nem ellenérték fejében történő végzés nem jelenti automatikusan azt, hogy a törvény ne legyen arra irányadó azzal az indokkal, hogy így az nem minősül a törvény hatálya alá tartozó tevékenységnek.

A Bszt. 4. § (1) bekezdés 9. pontja a befektetési vállalkozás fogalmánál használja az ellenérték fejében kitételt, amely a fentiekben kifejtettek alapján így az üzletszerűséget feltételezi. Azonban ez a fogalmi rendelkezés magára a tevékenységet folytató személyre vonatkozik. Így ebben az esetben pusztán az merülhet fel, hogy ha nem ellenérték fejében nyújtja a szolgáltatást, akkor nem minősül a szolgáltatásnyújtás tekintetében befektetési vállalkozásnak. Azonban ha ezen értelmezést elfogadnánk, az oda vezetne, hogy nem is nyújthatná a szolgáltató az adott szolgáltatását akkor, ha nem számít fel ellenértéket. Ez azonban vélhetően a jogalkotói szándékkal, de legalábbis a MiFID szabályozásával lenne ellentétes.

Megjegyzendő, hogy a Ptk. a gazdasági társaságok esetében nem a rendszeres gazdasági tevékenységet említi, hanem az üzletszerű gazdasági tevékenységet, amelyből az a következtetés is levonható, hogy egy befektetési vállalkozás, amennyiben a Ptk. által szabályozott gazdasági társaság, esetében az üzletszerűség alapként értelmezendő. Azonban ez sem jelentheti azt, hogy az egyébként jellemzően ellenérték, díjazás fejében tevékenységet végző gazdasági társaság ettől egyes tevékenységvégzés tekintetében ne térhessen el, illetőleg azt, hogy pusztán erre való hivatkozással az egyébként befektetési szolgáltatása vagy kiegészítő szolgáltatása tekintetében csak emiatt ne kelljen a Bszt. előírásait alkalmazni. Ezt támasztja alá az is, hogy a Ptk. szabályai más szemszögből határozzák meg a gazdasági társaság tevékenységvégzését. Hiszen egy gazdasági társaságnak elengedhetetlen, hogy tevékenységét vagyon- és bevételszerzés céljából végezze rendszeres alapon, az viszont magára a társaságra van bízva, hogy üzleti vagy egyéb megfontolásból minden rendszeres alapon végzett tevékenységét ellenérték vagy egyéb vagyonszerzési céllal végzi-e. Tehát az üzletszerűséget nem az egyedi tevékenységek esetében szükséges megítélni, hanem általánosságban, mint a vállalkozás tevékenységvégzésének célját. Ezt támasztják alá a PSZÁF-nek a befektetési elemzéssel kapcsolatos egyik állásfoglalásában foglaltak is: „[…] a Felügyelet álláspontja szerint önmagában azon lehetőség esetleges fennállása, hogy a Társaság az ügyféltől kifejezetten a befektetési elemzésben szereplő információk közléséért nem kér ellenszolgáltatást, még nem zárja ki azt, hogy a Társaság az elemzési szolgáltatást üzleti tevékenységének részeként – quasi üzletszerűen – nyújtsa”.

[Egyebekben egyes adótörvények már magát a gazdasági tevékenységet is úgy határozzák meg, hogy az üzletszerűen történik, azonban ezen törvényekben vélhetően az a megfontolás az uralkodó, hogy adókötelezettség meghatározása szempontjából határozzák meg az egyes tevékenységeket (amelynek alapja a legtöbb esetben a tényleges bevétel).]

A rendszeres gazdasági tevékenység megítélése szempontjából további értelmezési kérdést vet fel maga a rendszeresség megítélése. Ezen belül pedig leginkább az, hogy hányszor, milyen időközönként szükséges nyújtani az adott szolgáltatást ahhoz, hogy a vonatkozó tevékenység rendszeresnek minősüljön. E tekintetben központi tényező az ismétlődés. Azonban pusztán az, hogy egyszer kerül sor ténylegesen az adott szolgáltatás nyújtására, nem zárja ki azt, hogy az ne a rendszeres gazdasági tevékenység keretében kerüljön végzésre (hisz ebben az esetben lehetőség nyílik a megállapodástól függően akár többször is igénybe venni a szolgáltatást). Az eszerinti megítélés tekintetében mindenképpen esetileg, a vonatkozó összes releváns körülményt vizsgálni kell.

Kiegészítésként megemlítendő, hogy maga a MiFID egyebekben nem a rendszerességet helyezi előtérbe, hanem azt, hogy szokásos gazdasági tevékenységén belül mit végez az adott szolgáltató. Mindez pedig ugyancsak alátámasztja azt, hogy egy vagy két tényleges szolgáltatásnyújtás is kimeríti a befektetési szolgáltatási tevékenység végzését (amely így értelmezhető úgy is, hogy a tevékenység végzése egyben lehetőséged biztosít arra, hogy a tevékenységvégzés keretében a tényleges szolgáltatás igénybevételére sor kerülhessen).

3. Pénzügyi eszközre vonatkozó tevékenységvégzés

A befektetési szolgáltatási és az azt kiegészítő szolgáltatási tevékenység megítélése során a rendszeres üzletszerű tevékenység meghatározásán túl fontos azt is megvizsgálni, hogy a tevékenységet mire vonatkozóan végzik. Ugyanis csak abban az esetben minősíthető egy szolgáltatás befektetési vagy kiegészítő szolgáltatásnak, amennyiben azt ún. pénzügyi eszközre végzik. A pénzügyi eszközök felsorolását a Bszt. 6. §-a tartalmazza. Így amennyiben valamely szolgáltatás – legyen például a saját számlás kereskedés vagy a befektetési tanácsadás – nem pénzügyi eszközre vonatkozik (hanem például ingatlanra), az nem minősülhet befektetési vagy kiegészítő szolgáltatásnak, lévén a szolgáltatás tárgya nem tartozik bele a Bszt. 6. §-a szerinti felsorolásba.

Az egyebekben a befektetési vállalkozások által végezhető egyéb tevékenységek megítélése szempontjából bír jelentőséggel, hogy egyébként milyen más eszközök tekintetében végezhetnek egyéb tevékenységet. Erről részletesen a Bszt. 8. § (5) bekezdése rendelkezik.

4. Befektetési szolgáltatási tevékenységek

A Bszt. 5. § (1) bekezdése sorolja fel azokat a tevékenységeket, amelyek rendszeres gazdasági tevékenység keretében, pénzügyi eszközre vonatkozó végzése esetén befektetési szolgáltatási tevékenységeknek minősülnek. Ezen tevékenységekre vonatkozó részletes kommentárt az alábbi 5., 6., 7., 8., 9. és 10-es pontok tartalmazzák.

5. Megbízás végrehajtása az ügyfél javára és megbízás felvétele és továbbítása

A Bszt. a MiFID-ben meghatározott tevékenységi terminológiát átvéve a Tpt.-ben korábban bizományosi tevékenységként meghatározott befektetési szolgáltatási tevékenységet megbontva, megbízás végrehajtása az ügyfél javára és megbízás felvétele és továbbítása tevékenységekként határozza meg. Ezt támasztja alá a PSZÁF által kiadott Tpt.–Bszt. tevékenység megfeleltetési táblája is. Habár az eddigi felügyeleti engedélyezési gyakorlat szerint azon személyek, amelyek a korábbi Tpt. szabályok szerinti bizományosi tevékenységet kívánnak végezni, mindkét tevékenységre vonatkozóan rendelkeznek engedéllyel, azonban nem szabad elmenni szó nélkül a két tevékenység közötti különbség mellett.

E tevékenységekkel kapcsolatosan az az értelmezési kérdés merül fel továbbá, hogy ezeket a tevékenységeket hogyan kell a Ptk. bizományra vonatkozó szabályaival összevetve megítélni.

a) A megbízás felvétele és továbbítása esetén arra kerül sor, hogy a szolgáltató az ügyfél megbízását befogadja és egy másik szolgáltató felé továbbítja annak végrehajtása érdekében. Tehát ebben az esetben a tényleges végrehajtásra nem a megbízást felvevő szolgáltatónál kerül sor, hanem egy másik szolgáltatónál. Erre például a napjainkban egyre inkább elterjedő alternatív kereskedési platformok esetében kerül sor (ahol is egy másik szolgáltató hajtja végre ténylegesen az ügyfél megbízását például devizaügyletekre vonatkozóan). E tevékenység körébe tartozik továbbá a MiFID (20) preambulumbekezdése alapján „két vagy több befektető összehozása, és ezzel e befektetők között ügyletek létrehozása” is.

Fontos kiemelni, hogy ebben az esetben az a szolgáltató, amely ténylegesen végrehajtja az ügyletet, nem rendelkezik az ügyfélről információval, kizárólag a megbízást felvevő szolgáltató és a közötte fennálló együttműködési megállapodás alapján kerül sor az ügyletek végrehajtására. Sok esetben egyebekben a végrehajtásra összevontan, azaz több ügyfél megbízásának összevonásával (adott esetben nettózásával) kerül továbbításra a megbízás, és a megbízást felvevő szolgáltató kötelezettsége és egyben felelőssége az, hogy a megbízásnak megfelelően allokálja a végrehajtott ügyletet és számolja el azt ügyfelével.

b) A megbízás felvétele és továbbítása tevékenységet meg kell különböztetni a közvetítői tevékenységtől. A Bszt. 111–115. §-ai alapján ugyanis lehetőség nyílik arra, hogy harmadik személy a szolgáltató számára annak szolgáltatásnyújtását elősegítő tevékenységet végezzen a szolgáltató nevében és felelősségére. Habár ebben az esetben is arra kerül sor, hogy a közvetítő egy ügyfél megbízását továbbítja a szolgáltatóhoz, azonban a közvetítői jogviszonyban az ügyfél a szolgáltatást nyújtó szolgáltató és nem a közvetítő ügyfele, továbbá maga a szolgáltató tartozik felelősséggel az ügyfél felé a közvetítő tevékenységéért. A megbízás felvétele és továbbítása tevékenység azonban pont ennek az ellenkezői: az ügyfél a megbízást felvevő szolgáltató ügyfele, és e szolgáltató tartozik felelősséggel azért, hogy e szolgáltató és az ügyfél közötti megállapodás szerint kerüljön sor a teljesítésre.

c) A forgalmazói tevékenységtől való elhatárolás egyes szempontja a következőek. A Tpt., illetőleg a Kbftv. nevesíti a forgalmazói tevékenységet az adott értékpapír forgalomba hozatalával összefüggésben. Bár ebben az esetben a Bszt. 5. § (1) bekezdés a) pontjában meghatározott megbízás felvétele és továbbítása tevékenységhez hasonló eljárás valósul meg, azonban a forgalomba hozatal esetében a tevékenység nevesített, a Bszt. 5. § (1) bekezdés f)–g) pontjaiban kerül meghatározásra, és jellemzően e tevékenységre is utal vissza a szabályozás. Ezt támasztja alá a PSZÁF-nek a folyamatos forgalmazás során végzett forgalmazói tevékenység megítéléséről szóló állásfoglalása is.

d) A megbízás végrehajtása az ügyfél javára tevékenységre a következők vonatkoznak. A kiindulópont ebben az esetben ugyanaz, mint a megbízás felvétele és továbbítása tevékenységnél. Az ügyfél megbízást ad a szolgáltatónak valamely pénzügyi eszközre vonatkozóan. Ellentétben azonban a megbízás felvétele és továbbítása tevékenységgel, ennek keretében a szolgáltató maga hajtja végre a megbízást és számol el az ügyféllel. Ilyen ügyletek jellemzően a szabályozott piaci ügyletek, ahol a szolgáltató tagsággal és kereskedési jogosultsággal rendelkezik.

e) E tevékenységek tekintetében a Ptk. bizományra vonatkozó szabályait is szükséges figyelembe venni. Habár a Ptk. az általános polgári jogi jogviszonyokat, jogügyleteket szabályozza, azonban mint hátteret jelentő szabályrendszer a Bszt. hatálya alá tartozó szolgáltatások nyújtására és az annak keretében kötött szerződésekre is alkalmazni kell. Nem szabad azonban figyelmen kívül hagyni, hogy a Bszt. hatálya alá olyan szolgáltatások tartoznak, amelynek keretében a megkötésre kerülő ügyletek speciálisak és az általánosan alkalmazott gyakorlattól eltérő természetűek. Erre számos példát fel lehet hozni, így például a tőzsdei részvényügyletek végrehajtását és elszámolását (beleértve a szolgáltatói szegregációs kötelezettséget is, az egyes határidős és opciós ügyletek és egyéb derivatív pénzügyi eszközök megítélését, biztosítékul szolgálását). Ezért a Ptk. szabályait a Bszt. és a MiFID szabályrendszerével együttesen szükséges értelmezni úgy, hogy a pénzügyi eszközökre és a vonatkozó szolgáltatásokra irányadó egyedi előírásokat is megfelelően kell alkalmazni.

Erre az egyik legjellemzőbb példa a Ptk. bizományi szerződésre vonatkozó szabályozása (6:281–6:287. §). A Ptk. értelmében ugyanis bizományi szerződés alapján

– a bizományos a megbízó javára a saját nevében ingó dologra adásvételi szerződés kötésére, a megbízó a díj megfizetésére köteles [6:281. § (1) bekezdés];

– a bizományi szerződés alapján kötött adásvételi szerződés a bizományossal szerződő féllel szemben a bizományost jogosítja és kötelezi [6:282. § (1) bekezdés];

– a bizományos akkor áll helyt mindazoknak a kötelezettségeknek a teljesítéséért, amelyek a vele szerződő felet a szerződés folytán terhelik, ha ezt kifejezetten elvállalta [6:282. § (2) bekezdés];

– vételi bizomány esetén a bizományos a szerződés teljesítése során megszerzett ingó dolog tulajdonjogát az elszámolás során ruházza át a megbízóra, eladási bizomány esetén a bizományos jogosult a megbízó tulajdonjogában álló ingó dolog tulajdonjogának az átruházására [6:283. § (1)–(2) bekezdés];

– a bizományos az adásvételi szerződést a megbízóval maga is megkötheti, ha a dolog forgalmi értéke nyilvános információ alapján egyértelműen megállapítható [6:283. § (1) bekezdés].

Ezen kiemelt Ptk. rendelkezések talán a legkritikusabbak a pénzügyi eszközökre vonatkozó ügyletek tekintetében, és az ügyletek egyedi természete ezektől eltérő szabályozást is indokol. Vitatott annak megítélése, hogy az eltérő szabályozás mennyiben érvényesíthető a Ptk. diszpozitivitásra vonatkozó alapelvéből kiindulva. Azonban pont amiatt, mert e szolgáltatások keretében létrejövő jogügyletek esetében eltérést is jelentő európai szabályozás és gyakorlat alkalmazandó, szükségképpen merülhet fel az eltérő szabályrendszer alkalmazása.

Kérdésként merül fel továbbá, hogy bizományi szerződésként kell-e értelmezni a megbízás felvétele és továbbítása, valamint a megbízás végrehajtás az ügyfél javára szolgáltatások keretében kötött jogügyleteket, vagy pedig egy bizománnyal közös speciális, bizonyos szempontból atipikus jogügyletekként. Az eltérő szabályozási környezet és természet miatt vélelmezhető egy olyan értelmezés, hogy a pénzügyi eszközök tekintetében a Bszt. 5. § (1) bekezdés a)–b) pontjaiba foglalt szolgáltatások keretében kötött szerződések bizománnyal vegyes atipikus jogviszonyt szabályoznak. Ez további alátámasztást is jelenthet arra nézve, hogy a Ptk. bizonyos szerződésekre vonatkozó rendelkezéseitől eltérő feltételek kerülhetnek alkalmazásra. Példaként hozható fel a vételi bizomány esetében a szolgáltatói tulajdonba kerülés, amellyel a szolgáltató megszegné az egyébként rá irányadó szegregációs és egyéb nyilvántartási és számviteli kötelezettségét, valamint a legjobb végrehajtás elve és a saját számlás kereskedés tekintetében is kérdéseket vetne fel. Ezen túlmenően a pénzügyi eszközök elszámolása tekintetében is felmerül, hogy a tulajdonba kerülés pont hogy az ügyfél érdekeivel ellentétes vagy számára hátrányt jelentő következményekkel is járna.

Megjegyzendő, hogy egyes, befektetési vállalkozások könyvvezetésére és beszámoló készítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések – vélhetően a Tpt.-ben korábban meghatározott tevékenységekből kiindulva – bizományosi tevékenységet említenek, azonban ezekben az esetekben e két tevékenység értendő a bizományosi tevékenység alatt azzal, hogy ez nem befolyásolhatja az érintett ügyletek polgári jogi megítélését.

6. Saját számlás kereskedés

A saját számlás kereskedés mint befektetési szolgáltatási tevékenység végzése keretében a szolgáltató olyan szolgáltatást nyújt, ahol – ahogy azt a Bszt. 4. § (2) bekezdés 58. pontja is meghatározza – saját számlájáról, azaz a saját tulajdonába tartozó eszközökre vonatkozóan köt ügyletet az ügyféllel. Azaz ebben az esetben a Ptk. szerinti adásvételi szerződés megkötésére kerül sor.

E tevékenység keretében nyújtott szolgáltatás esetében is felmerülhet az az eset, hogy az ügyfél a szolgáltató felé megbízást ad, amelyet a szolgáltató saját eszköze terhére teljesít. Erre lehetőséget biztosít mind a Ptk., mind pedig maga a Bszt. is. A Bszt. azonban meghatározza azt a feltételrendszert, amelynek betartásával kerülhet sor az eszerinti üzletkötésre. Erre az ügyfelek számára történő legkedvezőbb végrehajtás (best execution) szabályai (Bszt. 62–63. §) az irányadóak. A legkedvezőbb végrehajtás elvére vonatkozó Bszt. szabályozás egyébként összecseng a Ptk. bizományi szerződésre vonatkozó, Ptk. 6:285. §-ban meghatározott belépési jog lehetőségével. Azonban ebben az esetben is irányadóak a Bszt. 5. § (1) bekezdés a)–b) pontjaihoz a Ptk. bizományra vonatkozó rendelkezéseinek megítélésével kapcsolatosan kifejtettek.

7. Portfóliókezelés

A portfóliókezelés mint befektetési szolgáltatási tevékenység keretében a szolgáltató a Bszt.-ben és az alapjául szolgáló MiFID-ben meghatározott talán legkomplexebb szolgáltatást nyújtja. Ugyanis a portfóliókezelés során a szolgáltató – a Bszt. 4. § (2) bekezdés 53. pontjában meghatározottak értelmében – az ügyfél eszközeit előre meghatározott feltételek mentén fekteti be pénzügyi eszközökbe az ügyfél erre vonatkozó megbízása alapján. Az így megszerzett pénzügyi eszközökből eredő nyereséget és veszteséget, azaz a kockázatot és a hozamot az ügyfél viseli közvetlenül. Tehát ebben az esetben a szolgáltató arra állapodik meg az ügyféllel, hogy a számára átadott eszközöket kezeli, az ügyfél egyedi megbízása nélkül pénzügyi eszközökre ügyleteket köt azzal, hogy ezen ügyletkötésekből eredő eredmény az ügyfelet jogosítja és kötelezi.

A szolgáltatásnyújtás során a szolgáltató és az ügyfél meghatározza azokat a befektetési elveket (befektetési politika), amelyek mentén a szolgáltató befektetéseket eszközölhet. Azonban erre sem kerülhet sor parttalanul. A Bszt. ugyanis szigorú keretrendszert határoz meg arra nézve is, hogy mely eszközökbe, milyen korlátok között történhet a befektetés. Erre vonatkozóan a Bszt. alkalmassági vizsgálatra vonatkozó 44. §-a és a portfóliókezelés nyújtásának feltételeit meghatározó Bszt. 70–72. §-ai az irányadóak.

A portfóliókezelés igénybevételekor az ügyfél a szolgáltatóra hagyatkozik – bízva szakértelmében, megfelelő rálátásában, infrastruktúrájában – vagy azért, mert nem kíván naponta a befektetésével foglalkozni, vagy pedig azért, mert nem rendelkezik azzal a tapasztalattal, ismerettel, tudással és infrastruktúrával, amelyek a szakszerű befektetéskezeléshez szükségesek. Ehhez azonban szolgáltatói oldalról az szükséges, hogy a portfóliókezelő megismerje az ügyfelet minden olyan szempontból, amely ahhoz szükséges, hogy úgy kezelje az ügyfél vagyonát (portfólióját), ahogy az az ügyfélnek a legmegfelelőbb. Ennek keretében a szolgáltatónak vizsgálnia kell, hogy milyen befektetési célok vezérlik az ügyfelet, továbbá fel kell azt is mérnie, hogy milyen kockázatokat tud és kíván az ügyfél vállalni.

Természetesen a szolgáltatónak arról is meg kell győződnie, hogy az ügyfélnek milyen pénzügyi ismeretei, tapasztalata van. Ugyanis a befektetési politika kialakításakor ez alapján szükséges a kellő tájékoztatást az ügyfélnek megadni és ez alapján lehet azt eldönteni, hogy mely eszközökbe való befektetésre kerülhet sor a portfóliókezelés során. A szolgáltatónak ebben az esetben egy kicsit az ügyfél helyébe is kell lépnie és átgondolni, hogy a rendelkezésére álló ismeretek és tapasztalatok alapján mi az, ami az ügyfélnek alkalmas (hiszen itt az ügyfél javára és felhatalmazásával jár el anélkül, hogy minden egyes ügyletkötésről maga az ügyfél dönteni tudjon).

A szolgáltatásnyújtást megelőző tájékozódási és tájékoztatási kötelezettségre (alkalmassági vizsgálat elvégzése és a megbízás felvételét megelőző tájékoztatás) a Bszt. 40–44. §-ai az irányadóak, amelyekre vonatkozó részletes ismertetést az ezen §-okhoz tartozó kommentár tartalmaz.

A portfóliókezelés részletes tevékenységvégzési szabályait a Bszt. 70–72. §-ai határozzák meg, amelyre vonatkozó részletes ismertetést az ezen §-hoz tartozó kommentár tartalmazza.

8. Befektetési tanácsadásra vonatkozó szabályok

a) A befektetési tanácsadás a portfóliókezeléssel több hasonlóságot mutató befektetési szolgáltatási tevékenység. Talán ez is indokolta azt, hogy míg a Tpt. pusztán kiegészítő szolgáltatási tevékenységként határozta meg, addig a Bszt. – a MiFID-ből kiindulva – már befektetési szolgáltatási tevékenységként nevesíti. A befektetési tanácsadás során ugyanis – a Bszt. 4. § (2) bekezdés 9. pontjából kiindulva – az ügyfél számára személyre szóló ajánlásra kerül sor, amely pénzügyi eszközre vonatkozó ügylethez kapcsolódik. A befektetési tanácsadás jelentőségét a MiFID (3) preambulum-bekezdése is kiemeli, amikor úgy fogalmaz, hogy „Tekintettel arra, hogy a befektetők egyre inkább támaszkodnak a személyre szóló javaslatokra, helyénvaló az engedélyköteles befektetési szolgáltatások közé felvenni a befektetési tanácsadást”.

A fogalom szerint nem minősül befektetési tanácsadásnak a nyilvánosság számára közölt tény, adat, körülmény, tanulmány, riport, elemzés és hirdetés közzététele, továbbá a befektetési vállalkozás által az ügyfél részére adott, a Bszt. szerinti előzetes és utólagos tájékoztatás, hiszen ezekben az esetekben az ügyfél személyes hátterének értékelése nem előírás. Ebben az esetben a befektetési elemzés, illetőleg az egyes marketingtevékenységek merülnek fel.

Ellentétben a Tpt. korábbi szabályaival, a befektetési tanácsadás esetén nem a tevékenység fogalmát meghatározó kifejezett fogalmi elem az, hogy a szolgáltatás nyújtására díjfizetés ellenében kerüljön sor. Így amennyiben a szolgáltató külön díjat nem alkalmaz a befektetési tanácsadási szolgáltatásáért, nem jelenti azt, hogy egyébként e szolgáltatása nem minősül befektetési tanácsadásnak. Ezt támasztják alá a Bszt. 5. § (1) bekezdésénél leírtak is.

b) A befektetési tanácsadás egyik lényeges fogalmi eleme, hogy az pénzügyi eszközre vonatkozó ügylethez kapcsolódó ajánlás. A MiFID preambulumának rendelkezéseit is figyelembe véve az ESMA jogelődje [az Európai Értékpapír Szabályozók Bizottsága – Committee of European Securities Supervisors (a továbbiakban: CESR)], valamint a kialakult eddigi gyakorlat egybehangzóan úgy értelmezi e kitételt, hogy befektetési tanácsadás csak abban az esetben valósulhat meg, ha konkrétan meghatározásra kerül a pénzügyi eszköz és az arra vonatkozó ügylet. Így nem minősül befektetési tanácsadásnak, ha kizárólag valamely pénzügyi eszköztípusra hangzik el kijelentés („generic advice”). Azonban ebben az esetben is irányadó a tisztességes eljárás követelménye.

A MiFID végrehajtási irányelv a következőképpen rendelkezik ennek alátámasztásaként is: „(81) A pénzügyi eszköz valamely típusával kapcsolatos általános tanács nem befektetési tanácsadás a 2004/39/EK irányelv alkalmazásában, mert ez az irányelv megállapítja, hogy a 2004/39/EK irányelv alkalmazásában a befektetési tanácsadás a konkrét pénzügyi eszközökkel kapcsolatos tanácsadásra korlátozódik. Amennyiben azonban a befektetési vállalkozás általános tanácsadást nyújt az ügyfélnek egy olyan pénzügyi eszközről, amelyet alkalmasnak ítél az ügyfél számára vagy amely az ügyfél körülményeinek vizsgálatán alapszik, és a tanács valójában nem alkalmas az ügyfél számára, vagy nem a körülményei vizsgálatán alapszik, akkor az eset körülményeitől függően a vállalkozás valószínűleg a 2004/39/EK irányelv 19. cikke (1) vagy (2) bekezdésének ellenében jár el. Az ügyfelének ilyen tanácsot adó vállalkozás valószínűleg megszegi a 19. cikk (1) bekezdésének azon követelményét, hogy járjon el becsületesen, tisztességesen és hivatásszerűen az ügyfelei legjobb érdekeinek megfelelően. Hasonlóképp vagy e helyett az ilyen tanács valószínűleg megszegi a 19. cikk (2) bekezdésének azon követelményét, hogy a befektetési vállalkozás által ügyfeleihez vagy potenciális ügyfeleihez eljuttatott minden információnak tisztességesnek, egyértelműnek és nem félrevezetőnek kell lennie.”

A személyre szóló ajánlás befektetési tanácsadásként való értelmezéséhez az is szükséges, hogy meghatározásra kerüljön az a konkrét ügylet, amelyre vonatkozik. Ugyanis csak abban az esetben beszélhetünk befektetési tanácsadásról, ha az pénzügyi eszközzel kapcsolatos ügyletre vonatkozik. Így például egy betétlekötés vagy egy fogyasztási kölcsön nem minősül olyan ügyletnek, amely esetében felmerülhet a befektetési tanácsadás. Az ügylet alatt értendő valamennyi, a szolgáltató által nyújtott egyéb szolgáltatások keretében megköthető ügylet – így például egy részvényvétel vagy akár a befektetési hitel igénybevétele is. Ezen túlmenően nem csupán a tevőlegesség számít, ugyanis a befektetési tanácsadás vonatkozhat valamely ügylet megkötésétől való tartózkodásra is.

c) A befektetési tanácsadás másik lényeges fogalmi eleme az, hogy annak személyre szóló ajánlásnak (personal recommendation) kell lennie. A befektetési tanácsadás keretében – hasonlóan a portfóliókezeléshez, az ügyfél számára, az ügyfél személyes körülményeit, hátterét és befektetési céljait, ismereteit, tapasztalatait, kockázati profilját és pénzügyi hátterét figyelembe véve – személyre szabott szolgáltatásra kerül sor. Ebben az esetben is a szolgáltató mondja meg, hogy milyen befektetéseket lehet eszközölni vagy esetlegesen mely befektetéstől javallott tartózkodni. Eltérően azonban a portfóliókezeléstől, ebben az esetben az ügyfél dönti el ténylegesen, hogy a szolgáltató által ajánlottakat megfogadja-e, és az abban foglalt ügyletekre megbízást ad-e vagy tartózkodik tőlük. Fontos szempont azonban, hogy a konkrét ügyletre szóló megbízás megadása már nem része a befektetési tanácsadásnak. A megbízás megadására más, például a megbízás végrehajtása az ügyfél javára, a megbízás felvétele és továbbítása vagy a saját számlás kereskedés befektetési szolgáltatások keretében kerülhet sor.

Ezért – hasonlóan a portfóliókezeléshez – e szolgáltatás nyújtása érdekében is szükséges, hogy a szolgáltató megismerje az ügyfelet, ugyanis csak ebben az esetben tud olyan, az ügyfél személyére szabott ajánlatokat tenni, amelyek megfelelőek az ügyfél személyes körülményeinek és befektetési hátterének. E célt szolgálja a Bszt. 44. §-ában részletezett alkalmassági vizsgálat is, amely meghatározza azokat a szempontokat, amelyek mentén kell felmérnie a szolgáltatónak, hogy mely eszközök, ügyletek, szolgáltatások alkalmasak az ügyfél számára.

A befektetési tanácsadás egy komplex szolgáltatás a tekintetben, hogy ennek keretében egy adott eszközre és ügylettípusra vonatkozó piaci és egyéb, személyes körülményektől független tényezőket és a személyes ismérveket együttesen kell értékelni és ez alapján kell kialakítani az adott ügyfél tekintetében a megfelelő személyre szóló ajánlást. Ezért a befektetési tanácsadás keretében az alkalmassági vizsgálat megfelelő értékelése és az eredménye alapján adott ajánlat megtétele során a kiválasztott eszközre vonatkozó ügyletkötési vagy attól való tartózkodási javaslatot szükséges a megfelelő piaci és egyéb releváns információkkal alátámasztani és a befolyásoló körülményeket figyelembe venni.

A személyre szóló ajánlás alatt továbbá nem csupán a kifejezett ajánlást kell érteni, hanem minden olyan közlést vagy ráutaló magatartást, amely alapján az ügyfél, potenciális ügyfél joggal feltételezheti annak személyre szóló ajánlás jellegét. (Például ilyennek minősülhet az adott esetben az is, ha egy termékről elküld a szolgáltató egy részletes tájékoztató anyagot, azzal a céllal, hogy az ügyfél számára ajánlja a terméket megvételre. Míg maga a tájékoztató anyag bár nem jelent önmagában személyre szóló ajánlást, azonban az anyag részét képezi a személyre szóló ajánlásnak.) Ezen túlmenően az ajánlásra sor kerülhet mind az ügyfél, potenciális ügyfél, mind pedig a szolgáltató kezdeményezésére.

Az, hogy egyébként az ajánlásra milyen csatornán keresztül kerül sor (szóban, telefonon, e-mailen stb.), nincs relevanciája arra nézve, hogy az ajánlásra sor került-e.

d) A Bszt. nem tartalmaz arra vonatkozóan előírást, hogy a személyre szóló ajánlás keretében közölteket milyen módon és formában kell alátámasztani. Fontos szempont azonban, hogy az ajánlásban közöltek esetében is irányadóak az ügylet előtti tájékoztatás szabályai (Bszt. 41–43. §). Így amennyiben az ügylet előtti tájékoztatás keretében valamely információt írásban vagy egyéb tartós adathordozón kell megadni, úgy azt a személyre szóló ajánlás keretében adott tájékoztatás esetében is alkalmazni szükséges.

e) A befektetési tanácsadás esetében is felmerül a kérdés, hogy szükséges-e a szolgáltató és az ügyfél között szerződést kötni e szolgáltatás igénybevételére. Mivel írásbeli szerződéskötési kötelezettséget nem határoz meg a Bszt., a Ptk. értelmében a szerződés – az ott meghatározott feltételek, így a kölcsönös, egybehangzó akaratnyilvánítás teljesülése esetén – létrejöhet szóban vagy akár ráutaló magatartással is. Így pusztán az a tény, hogy befektetési tanácsadásra a szolgáltató és az ügyfél között nem került sor írásbeli szerződéskötésre, nem jelenti azt, hogy a szolgáltató nem nyújt befektetési tanácsadást az ügyfél részére (mint az a korábbiakban kifejtésre került, a díjazás nem feltétele a szolgáltatásnyújtásnak).

f) A befektetési tanácsadásnak nem feltétlenül kell ügyletkötéshez kapcsolódnia. Azaz a személyre szóló ajánlás alapján nem feltétlenül kerül sor ügyletkötésre. Ebből az is következik, hogy a befektetési tanácsadás attól függetlenül megvalósul, hogy azt követően vagy ahhoz kapcsolódóan ügyletkötésre ténylegesen sor kerül-e. Ugyanis a befektetési tanácsadás egy különálló szolgáltatás, amely megvalósul más szolgáltatás igénybevétele nélkül is.

Habár a befektetési tanácsadás során a tényleges ügyletkötésre vagy attól való tartózkodásra nem kerül még sor és a vonatkozó befektetési döntést valóban az ügyfél hozza meg, azonban nem szabad figyelmen kívül hagyni, hogy mi vezet e döntésének meghozataláig. Ugyanis a befektetési tanácsadás során a szolgáltató sugallja az ügyfélnek, hogy mit kellene tennie. Az ügyfél pedig a szolgáltatást azért veszi igénybe, hogy számára egy megfelelő szakmai és infrastrukturális háttérrel rendelkező szolgáltató meghatározza, hogyan érdemes eljárni. Így e szolgáltatás során is a szolgáltató és az ügyfél közötti magas fokú bizalom központi jelentőségű, hisz az ügyfél az ügyletkötései során a szolgáltató szakmailag megfelelő és az ügyfél körülményeit is figyelembe vevő javaslatára alapozva hoz döntéseket. Ennek alapján is érthető a Bszt. 54. §-ának azon rendelkezése, hogy a szolgáltatónak meg kell tagadnia a szolgáltatásnyújtást, ha megítélése szerint az adott eszköz vagy szolgáltatás az ügyfél számára nem alkalmas, vagy ezt nem tudja megítélni.

A fentiekből következően továbbá a befektetési tanácsadás nyújtásának következménye jellemzően akkor bír relevanciával, ha az alapján ügyletkötésre is sor kerül és annak következtében az ügyfél veszteséget szenved el. Ezen túlmenően befektetővédelmi megfontolásból lehet a befektetési tanácsadás megfelelő nyújtása vizsgálat tárgya.

g) A befektetési tanácsadást szükséges elhatárolni az ügylet előtti tájékoztatástól. A befektetési tanácsadás megítéléséhez szükséges vizsgálni a szolgáltatónak a Bszt.-ben meghatározott tájékoztatási kötelezettségét is (Bszt. 40–43. §). Ennek során felmerül, hogy a szolgáltató által közöltek mikor minősülnek befektetési tanácsadásnak és mikor pusztán a tájékoztatási kötelezettsége teljesítésének. Ugyanis a szolgáltatónak a befektetési tanácsadástól függetlenül, illetőleg annak részeként is az ügyfél, potenciális ügyfél számára számos információt át kell adnia. Ezen információk egy része konstans, más részük viszont olyan adatokra, körülményekre vonatkozik, amelyek folyamatosan vagy időszakosan változnak (mint például az adott pénzügyi eszközre vonatkozó piaci körülmények). Tekintettel arra, hogy az ügylet előtti tájékoztatás során meg kell adni olyan információkat, amelyek egyebekben egy befektetési tanácsadás alapjául is szolgálnak, ezért nehéz általános jelleggel kijelenteni, hogy hol húzható meg a határvonal a befektetési tanácsadás és a tájékoztatási kötelezettség teljesítése között. Általánosan az alábbi szempontok vehetők figyelembe annak megítélése érdekében, hogy az átadott információ minek minősül. Azonban csak és kizárólag az egyedi esetek körülményeinek alapján lehet azt ténylegesen megítélni, hogy a szolgáltató pusztán az ügylet előtti tájékoztatási kötelezettségét teljesítette, vagy azon túl, az ügyfél számára személyre szóló ajánlást is adott:

– abban az esetben, ha kizárólag az adott eszköz, szolgáltatás kerül bemutatásra, melynek során csak általános értékítéletek kerülnek meghatározásra és nincs célzott személyre szóló ajánlás, ez jellemzően nem minősül befektetési tanácsadásnak;

– az adott kibocsátóról szóló hírek, bejelentések ismertetetése ugyancsak nem minősül befektetési tanácsadásnak;

– egy adott instrumentumnak egyes, kizárólag csak a nyilvános információkon alapuló kockázatainak vagy jövedelmezőségének bemutatása sem jelent főszabály szerint befektetési tanácsadást;

– befektetési ajánlások (elemzések) önmagukban nem minősülnek befektetési tanácsadásnak;

– pusztán jegyzési ív, ajánlattétel elfogadásának kitöltésére mint adminisztratív segítségnyújtás adott tanács nem minősül befektetési tanácsadásnak.

Figyelembe kell azonban venni azt az esetet is, ha több eszközre vonatkozó információ közül részlegesen kerülnek csak kiemelésre ismérvek, és ezek kerülnek az ügyfél számára – akár összehasonlító jelleggel – bemutatásra. Amennyiben ennek az a célja – akár közvetetten is –, hogy egy adott termék tekintetében ügyletkötésre kerüljön sor (vagy attól való tartózkodásra), ez az eset további körülményeinek vizsgálatát követően megvalósíthatja a befektetési tanácsadást.

Nem jelenti azonban a befektetési tanácsadás kizárását az, hogy a szolgáltató úgy közölt információt az ügyféllel, hogy nem vette figyelembe, hogy mi alkalmas számára. Így nem lehet arra hivatkozni, hogy az egyes ügyletkötésekre vonatkozó ajánlás pusztán azért minősül kizárólag a tájékoztatás részének, mert az ügyfél esetében nem történt a Bszt. 44. §-a szerinti alkalmassági vizsgálat vagy annak eredménye alapján az adott ügylet tárgya nem alkalmas az ügyfél számára. Ezt támasztja alá az is, hogy a Bszt. 43. § (7) bekezdésében megadandó információk esetében figyelembe kell venni az alkalmassági vizsgálat eredményét is.

h) A befektetési tanácsadást szükséges elhatárolni a befektetési elemzéstől is. A befektetési tanácsadás esetében személyre szóló ajánlásra kerül sor, amikor is a szolgáltató a piaci folyamatokon kívül figyelembe kell hogy vegye az ügyfél személyes körülményeit és befektetési hátterét, profilját is. Ilyenre a befektetési elemzés esetében nem kerül sor, ott az ügyféltől független, jellemzően piaci körülmények kerülnek figyelembevételre.

Ez természetesen nem jelenti azt, hogy maga a befektetési elemzés és a befektetési tanácsadás nem kapcsolódhat össze. Ugyanis a befektetési tanácsadás nyújtása során a személyes háttér figyelembevételével az egyes javaslatok szakmai megalapozottságának alátámasztásaként a befektetési tanácsadást nyújtó szolgáltató figyelembe veheti az elemzéseket is. Azonban ez nem azt jelenti, hogy a befektetési tanácsadást nyújtónak egyébként a tanácsadás nyújtása során az elemzésben foglaltakkal egyező véleményt kell képviselnie.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.