Gárdonyi Géza

No még öggyet

VAGYIS IHOL AZ TIZEDIK KÖNYVEM AKIT A ZIRÁSAJIMBUL AZ FILYAM
IGAZITOTT RÖNDBE MIVELHOGY A SZÖMÖM NEM FOGJA MÁN AZ BÖTÜT

IRTAM ÉN MAGAM
AZ SALYÁT KEZEMMEL
GÖRE GÁBOR
BIRÓ ÚR

EBBÜL A KÖNYVBÜL EZ MÁN A HARMAGYIK ERESZTÉS
MER MÖGEN ELFOGYOTT

NYOMTATTÁK EBBE A ZESZTENDŐBE
DANTE ÚR
KÖNYVESPÓTZÁRUL KAPKODHATÓ
MÖG MINDÖN KÖNYVES BÓTBUL

Kiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2019

EPUB ISBN 978-963-453-447-1

MOBI ISBN 978-963-453-448-8

TARTALOM

Levél az világ lyárásárul mög a görög dinnyérül

Lyelöntés az tsászárrul

Levél az budapesti nagy parádérul

Levél a bétsi főbirórul

Röttentő koplalás

Levél a zatskónéru mög a szómárul

Az nagy vizi veszödelömrül

Levél a szabad salytrul

Folies Tzapritzes

Levél az nagy alyándékrul

Lyelöntés a zuly hidrul

Lyelöntés a Hazáér való szenvedésrűl

Levél az gyászolajrúl, mög hogy mi hajti az villamost

Levél az kimondhatatlan nevű kávésházrul

Minyisztöri röndölet vagyis hogy marattunk le a vonatrul

Levél a zuj borrul vagyis a Bartza sógor kutyasága

Durbints sógor oskolaszék

Ez mán mögen más levél

A török nemzeti lobogorul

A tolnai bankó

A tsizma

A Kátsa bötsülete

Levél a gyesznórul

Levél a szaporodásrul

Bizodalmas leveledzés, nem kitönni való

Észszel él az biró vagyis én rajtam nem foksz ki!

Az plébános úr gutájárul mög Judás apostolrul, vagyis kinek van igaza?

Levél az világ lyárásárul mög a görög dinnyérül

Tisztőtt kösség,

lyó egésségöt és hasolló lyókat kivánok, továbbá mög ujságolom, hogy mi hirök vannak az világon, hát most a sok tsászár mög kiráj ögyebet se tösz, mint azt hogy látogati egymást, mert lássák kentök azok se nem aratnak, se nem takarnak, azér űk ijenkor érnek rá leginkább, a szögény embör mög télön.

Legelsőbe is az bologár kiráj vót az török tsászárnál, mivelhogy szomszédok, de hogy ím az török tsászár öregebb is, mög országra is nagyobb, amaz pedig tsak afféle nintsetlenködő embör, hát kezet tsókolt neki, mint apjának. Oszt hogy errül beszélgettünk aszondi Barkányi úr a lyedzőnk, hogy 300-áz felesége van annak.

No mondok mög nem foghatom, hogyan bir velük, neköm csak egy van, mégis alig birok vele.

A mi kirájunk mög muszka országba lyárt nagy parádéval, röggeltül estig lűttek neki mög harangoztak, oszt ami fájin tsak vót az fönségös kamarába, mind elejbe rajták annyira szerették. Az mi kirájunk mög alig győzte befalogatni az sok lyó szalonnát, sonkát mög fokhagymás kóbászt meg még az pampuskát is akit hét szakáts is alig győzött késziteni annyira lyó vót. Vatsora után még a pintzébe is hítta a muszka a mi kirájunkat, de aszondi a mi kirájunk:

– Má fölséges ötsém uram engeggy mög de én mán öreg vagyok oszt vatsora után odahaza is tsak löfekszök.

Valami három napig mulatozott ottan.

Pestön mög az az ulyság, hogy a kömívesek mögmakatsolták magukat, mivelhogy vékony pízzel fizetik űket, oszt erős itt most a drágaság. 10-iz karajtzárér tsak akkora szalonnát adnak mint a két ujjam, a bor mög 50-ven 60-van karajtzár litörje, de néha még a zis ojan, hogy főd se szereti innya. Oszt hogy dinnyét is láttunk, mondok a kofának:

– Hogy ez a görög, tésasszony?

– Aszondi ötven karajtzár.

– Mondok mind-e vagy e za zegy?

– Aszondi e za zegy.

– No mondok itt is rohad ez valamennyi.

Nem is öttünk vóna tán a zidén dinnyét, ha a Kátsa nem lopott vóna még aznap, de aszondi, hogy nem lopta, hanem egy üsmerős tzigány adta neki, hát lyó ézüven elkőtöttük.

Ebbül mögitélheti kiki, hogy mekkora itt az drágaság.

Mondok a Durbints sógornak nem tudom hogyan itéli mög a pesti bíró ezt a dógot.

Aszondi a Durbints:

– Hát kend hogyan itéli mög?

Mondok én a kőmivesök lyavára itélök. Mert lássa kend, a ki épittet annak ugyis van píze, igaz-e!

– Igaz ö. m. a f.

– A ki pedig épít, annak nints píze, mert ha a kőmívesöknek vóna több a pízük, akkor a háziurak építenének a kőmívesöknek, hát akinek van, az aggyon, ugyis sok a zadó.

Oszt hogy ez a Kátsának nagyon tetszött, mivelhogy ű is téglavető nyáron, hát még két görögöt hozott attul a bizonyos tzigánytul, ott kőtöttük el az magyar tudományos akadémia küszöbin a hódvelágnál, hát annyi görögöt se öttem még egy űtőhejembe, mejhöz hasolló lyókat kivánok

Göre Gábor
biró úr.  

    Igazis.

Mivelhogy a Kátsa még egy negyedik görög dinnyét is akart hozni attul a zismerős tzigánytul, hát mögfogták, oszt ügön elverték az Dunaparton, oszt hogy mégis mögszökött mondok neki otthon:

– Máskor éngöm igaztalan úton szörzött dinnyével mög ne kénájj.

Oszt hogy erősen bizonykodott, hogy a másik tzigány lopta a dinnyét, hát mondok:

– Én elhiszöm, hogy te ártatlan vagy, de azt mond mög, hogy minek köllött neköd a negyedik?

– Hát aszondi a Kátsa, kölleni nem köllött bíró uram, de hogy nagyon kilátszott a ponyva alul, hát attul tartottam valaki ellopja.

    No még öggyet.

Olvastuk a zulyságba, hogy aszondi szabályozható férfi alsónadrág elülről szükebbre avagy bővebbre szabályozható, oszt nagy öreg bötükkel a tetejibe van nyomtatva, hogy aszondi:

Uly tanálmány.

Aszondom a Bárkányinak mi az a alsónadrág.

Hogy oszt mögmonta magyarul, hát mondok ez ugyan nem uly tanálmány, mert mán világ elelye óta mindig tsak ezt viseli az magyar.

Mejhöz hasolló lyókat kivánok

Göre Gábor
biró úr.  

Lyelöntés az tsászárrul

Tisztőtt kösség,

lyó egésségöt és hasolló lyókat kivánok, továbbá azt a zulyságot írhatom, hogy mink ezön a napon két eleven tsászárral állottunk szömbe, ezt is kevés embör mondhati el nálunk, vagy egy se.

Oszt úgy esött ez a nagy sor, hogy most kiráj lyárás van a zegész világon, lösz is ebbül valami akárki möglássa hát a nímöt tsászár a miénket látogatta mög, oszt legelsőbe is Tatára mentek, mondok Bárkányinak:

– Mőre van a za Tata?

– Hát aszondi itt a szomszédba.

Avval fölkaptunk egy lassu gőzösre, oszt elmöntünk Tatára, no nem is bántuk mög, mivelhogy akkora parádét még a zöregapám se látott mint ami ottan vót. Mer odagyült mindön katonaság a zországbul, oszt anynyi vót ott a hertzeg mög a geróf a két tsászár körül tsakúgy rözsögtek.

Másnap osztán a sok katonaság háboruzásba kezdött, úgy gyüttek möntek mint a förgeteg, a sok álgyu mög röggeltül estig pufogott.

– Mondok a sógornak szörözzünk kőtsönbe lovat, különben mög nem láthattyuk a két tsászárt.

Hát egy tataji ember adott kőtsönbe két lovat, két pejt, mivelhogy nála vótunk szálláson, a Kátsa mög egy komájával tanálkozott a faluvégön, oszt attul kapott egy félszömü szürke lovat, avval kinyargaltunk mink is amőre a zurak, de nem tellött belé félóra se mögláttuk a két tsászárt a zországuton. Ott ültek lóháton oszt vastag rézbotokon nézték a seregöt. Mink bizony mög nem ösmertük vóna űket, mivelhogy egyiknek a fejin se vót korona, hanem egy ulyságiró ur mutatta mög nagy szivesen möjik kitsoda.

Hát mán akkora nimöt tsászár úgy mögszerette a huszárokat, hogy maga is beállott magyar huszárnak.

Itt osztán egy kis históriája történt a Durbints sógornak, mivelhogy a lova huszárló löhetött valamikor, hát az történt, hogy ahogy nagyrohanvást rohantak a huszárok, a trombita szóra a sógor lova is föl emelintette az farkát, oszt utzu elragatta űtet a huszárok előtt, a két tsászár felé úgy lettyögött a sógor a fehér gatyába a huszárok előtt, mint valami genyerális, de mivelhogy nem birt az lovával, oszt erősen szégyöllötte magát a tsászárok szine előtt, hát ráhasalt az lóra oszt a ló nyakába kapaszkodott, de a ló tsak antul magosabbra hányta a sógort.

De én is rösteltem, hogy ijen tsufságba keverödött.

– Gyere Kátsa mondok fogjuk el a sógort.

Avval utána ruktattunk, de úgy elkeveröttünk a huszárok között, hogy a hertzegök alig tuttak kiválogatni bennünket a nagy porbul. Oszt odavezettek a két tsászárhoz.

– Aszondi a mi öreg tsászárunk, hogy hijják?

Mondom neki:

– Göre Gábor biró úr tisztölettel.

– Kérdi osztán hogy mijen vót a termés.

– Bizony mondok fölséges kirájom, maratt ölég zsákunk.

– Hát aszondi mi ulyság otthon?

– Az mondok, hogy nagy a portzijó fölséges uram.

Kérdi osztán a Durbints sógortul, hogy aszondi:

– Maga is biró?

– Nem, aszondi Durbints sógor a fejét törülgetve, én tsak eskütt vagyok.

– Hát aszondi mijen vót a termés?

– Aszondi a sógor, éppeg ojan vót az fölséges uram, mint amijennek a sógor mondta ö. m. a f. mivelhogy mink egy faluból valók vagyunk, ö. m. a f.

– No aszondi a tsászár, hát huzóggyanak hátra innen, mivelhogy kentök nem huszárok.

Avval mög is indultunk, de a Kátsa még löszállott az lovárul oszt összeszötte előbb a két tsászár körül a szivarvégeket.

Mejhöz hasolló lyókat kivánok

Göre Gábor
biró úr.  