Karinthy Frigyes

Együgyű lexikon

Kiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2019

EPUB ISBN 978-963-453-578-2

MOBI ISBN 978-963-453-579-9

TARTALOM

EGYÜGYŰ LEXIKON

TUDOMÁNY

LIPÓTVÁROS TÖRTÉNETE

OFEN-BUDA TÖRTÉNETE

A KÖZLEKEDÉS

EGYÜGYŰ LEXIKON

Magyar Enciklopédia

KÁRTYÁS, KÁRTYÁSOK (vö. kártya)

Többnyire férfiegyedek; majdnem kizárólag csapatostul fordulnak elő, gyakran kettes csoportban. Igen ritkán találhatók egyedül. Működésük jellege nem állás- vagy hivatásszerű, valami a foglalkozás és életcél között – nem kötött, de állandó. Többnyire nyilvános épületek magánszobáiban tartózkodnak, de vannak fajták, melyek külön helyiségeket építenek maguknak. Működésük közben irt szemlélhetők; felismerhetők: a kezükben tartott lapok által (lásd: kártya) – nem szabad összetévesztenünk őket a környezetükben gyakran található parazitákkal, az ún. kibicekkel, melyek külsőleg, összehasonulás (lásd: mimikri) alapján néha feltűnően hasonlítanak az eredeti K.-okhoz. A kibicnek két keze és hat lába van: alsó teste székszerű nyúlványban van kiképezve, mellyel a földhöz rögzíti magát. Arcát kivéve, egész teste bőrrel van borítva, mint az eredeti K.-nak, a mimikri alapján gyakran még ál-erszénye is van. Csontjaiból enyvet főznek, húsa némely K. szerint ízletes. A K.-ok (vö. kannibál) ugyanis gyakran velük táplálkoznak, némely ütés után "elpeckelt, elpeckelt!" hangot adva, a K. a mellette ülő kibic orrába vagy fülébe harap.

A figyelmes és elfogulatlan szemlélő első pillanatra kétféle K.-t különböztet meg: az egyik gyorsan és hevesen dolgozik, a másik meggondoltabb modorban. Előbbi kifejezésben nagyon hasonlít egy olyan emberi archoz, mely örömet fejez ki. Ezt maguk között nyerőnek vagy mázlisnak nevezik: ez társait grimaszokkal és taglejtésekkel ingerli (vö. kárőröm).

A K.-ok nyelve még nagyon fejletlen: főneveik egyáltalában nincsenek, mellékneveiket csak a második személyre alkalmazva tudják használni, alsó- és középfokot nem ismernek. Érzelmeiket indulatszavakban adják egymás tudtára. Igeragozásuk nincs. Helyhatározókat csak annyiban használnak, amennyiben azok a második személy testrészét jelölik meg, pl. "a nyakadon törjön ki a rosseb" – időhatározót nem használnak, vagyis mindegy, hogy mikor törjön ki (lásd: törések).

A K.-ok nem túlságosan bigottak, morális nézeteikben a szélső radikalizmus hívei. Foglalkoznak a tudományokkal is: fizikából főleg az ütés és emelés teóriájával – legjobban a vegytant szeretik, sűrűn foglalkoznak az elemekkel, gyakran kétszer egymás után mondják ki, így: "elemelem". Az orvostudományok közt a gyökeres sebészetet kedvelik, bármiről legyen szó, a kóros szerv eltávolítását sürgetik, "kivágni, kivágni!" kiáltással (vö. őszinteség). Nagyon érdekli őket, mi lehet a szemben levő kezében (vö. röntgenológia).

Egyebekben lásd a mellékelt ábrát, melyen A-val jelöltük a K. fejét, B-vel a kibic lábát, C-vel a kibic hasát, D-vel a K. lábát, melynek lenyomata a C-vel jelölt hason látható, mint D.

KATONA, KATONASÁG (vö. militarizmus, miles, milimári)

A Mannlicher fegyvernek egyik alkatrésze, mely arra szolgál, hogy a fegyver ravaszát (züngel) a kellő percben meghúzza, miáltal a fegyver elsül. E célra három húsos, ujjszerű képződmény szolgál, mely a fegyver ravaszára rásimul, és arra nyomást gyakorol. A K.-t az állam állíttatja elő háziiparszerűleg, megfelelő és hozzáértő iparosok, az ún. anyák által, melyeknek ipara az állam felügyelete alatt állandó üzemben van. A K.-t előállító üzem teljesítményére vonatkozólag először Deák Ferenc tett javaslatot, melynek értelmében az állami anyák évenként, szigorúbban háromnegyed évenként egy K.-t tartoznak szállítani; a legújabb követelmények szerint ezt a teljesítményt az állam fokozni kívánja (vö. létszámemelés). Tervbe vették egy pályázat hirdetését, mely vagy nagyobb teljesítményű anyák előállítására, vagy az anyatermelő intézmények fokozottabb kihasználására vonatkozzék.

Az anyák által előállított K. nyers állapotban az állam céljainak meg nem felelő és még használhatatlan alkatrészeket is foglal magában. Ilyenek például: étvágy, szomjúság, fáradtság, élénkség, életkedv, gondolatok, tervek, önbizalom stb. – csupa olyan alkatrész, mely a gyors és tökéletlen gyártás velejárója, s az előbb említett cél, a Mannlicher fegyver ravaszának elsütésére részint nem alkalmasak, részint pedig azt egyenesen hátráltatják. E célbál a huszonegyedik éves korában teljesen elkészült, nyers K. az állami gyárakba kerül, ahol az úgynevezett kiképzés (vö. kőolaj-finomító, vashámor) következik. Először a K. támasztó készülékeit (vö. lábak) próbálják ki, ami úgy történik, hogy a K.-t egyik lábára állítják, s néhány napig ebben a helyzetben hagyják, arra való tekintettel, hogy a legújabb típusú Mannlicher fegyvereket így is lehet tartani. Ezután a lábak mozgatása következik, miközben a K.-készülék hátára egy borjút tesznek, nehogy a készülék hátrafelé eldőljön. Tekintve, hogy a K. nyers állapotban az időjárás viszontagságaival szemben – tapasztalás szerint – bizonyos érzékenységet árul el, eleinte szövethuzatokkal látják el, mely a császár régebbi ruháiból készül, amiket ő már nem hord. A készüléken eleinte bizonyos ideges rángásokat és mozdulatokat lehet szemlélni (vö. büszkeség), melypék oka katonai tudósok szerint a készülék tökéletlenül működő felső, golyószerű képződményében van, s onnan származik, hogy ez a képződmény nagyon örül neki, hogy ő olyan szövethuzatban van, mely a császár ruháiból készült. Ezt a zavaró mellékmozgást később a készülék huzamos dörzsölése által meg lehet szüntetni (vö. fegyelem).

Részint a K.-készülék ez idő szerinti tökéletlensége, részint előállításának elégtelen gyorsasága, részint az előállított anyag elégtelensége arra indította a katonai intézőséget, hogy a K.-t előállító iparosok (anyák) munkatervezetére vonatkozólag újabb pályázatot hirdessen. A főbb pontokat ezekben foglalta össze:

1. Kívántatik olyan K., mely a borjút már nyers állapotban is magán viselje. E célból az anyák nyersborjúval táplálandók.

2. Az új típusú Mannlicher fegyver ravaszának elsütésére három ujj is elegendő: az eddigi K. típus öt ujja teljesen felesleges.

3. Az eddigi K.-készülék nyers állapotban felső, golyóforma képződményében valami kocsonyaszerű anyagot tartalmaz, melyre az új típusú Mannlicher fegyvereknél semmi szükség nincsen, s melynek rendeltetését s mikénti használatát a katonai tudósok úgyis elfelejtették már. Ez a golyó, mint űrtartalom, alkalmas lövegek (muníció) hordására – figyelmeztettetnek az anyák, hogy ezt a golyót üresen hagyják.

4. A földgolyó, mint olyan, besorozandó K.-nak: újabb kutatások szerint ugyanis nemcsak egy, hanem több borjút is elbír a hátán.

OLVASÓ (lásd: olvasás, vö. természeti tünemények)

Sajátságos, a természettudósok tanúsága szerint csak igen ritkán megfigyelhető jelenség, melynek okát a terápia sikertelenül keresi. Külalakja egészen olyan, mint az embereknek és a többi íróknak : táplálkozik és lélegzik. Tartózkodási helye bizonytalan. Állítólag és régi könyvek szerint, a negyvenes években még csapatostul szemlélhető volt az irodalmi életben. Két fő válfaját különböztetik meg az asztrológusok: a közönséges olvasót és az ún. nyájas olvasót; mindkét kifejezés kiveszőben van.

Jellemző és kardinális tulajdonsága az a jelleg, melyből nevét is nyeri. A könyvek és tárcák és tudományos művek és versek írásának fordított (reciprok) műveletét végzi – ezt a különös jelenséget laikusoknak alig lehet megmagyarázni. Ez a sajátságos, korcs faj nem írja a verset és novellát, mint a normális ember, hanem a mások által már megírt verset, respektíve novellát kezébe veszi, és egy sajátságos, csak általa ismert kulcs, az ún. olvasás által annak tartalmát tudomásul veszi. Ez a sajátságos művelet, régi kutatások szerült, azelőtt nagyon közismert volt; sokak szerint még a normális emberek és a többi írók is ismerték. E tünemény magyarázata, úgy látszik, abban keresendő, hogy a novella vagy vers betűinek, amiket mi leírunk, van valami értelme vagy jelentősége, amit az olvasó fel tud fogni, és meg tud érteni. Erre mutat lexikonunk egy kiküldött tudósának leírása, aki személyesen látott egy példányt e kivesző fajból, s működés közben is megfigyelte.

"Az olvasó – írja ez a tudósunk – külsőleg (mint említettük is) alig különböztethető meg a normális novella- vagy versírótól. Emberi ruhákban jár, nyugodt és határozott magatartása van. Az a példány, amelyiket én szabadon láttam, szőke volt, és fiatalnak látszott. A kezébe kerülő novellás vagy verskötetet megszagolta, de nem dobta el, és nem is tette bele a kosárba. Kést vett elő, és oldalt többször belemetszett a papírba. Az olvasó ezt a műveletet felvágásnak nevezi, e művelet által eléri, hogy a könyv lapjai szétválnak, mert mániákus és különös terveihez csak így válik alkalmassá a könyv. Ezután maga elé tette a könyvet, és szemeit mereven rászegezte az egyik lapra. Behatóbb megfigyelés után kiderült, hogy fejét igen lassan balról jobbra mozgatja, és tekintetével követi ezt az irányt. Úgy látszik, a betűknek és egyéb jeleknek ránézve valami dekoratív jelentősége van; a fejmozgatás egyébiránt hasonlít ahhoz, amit írás közben szoktunk végezni. Bizonyos idő múlva megfogta a papírlap egyik szélét, és átfordította két ujja közt a másik oldalra, fejét kissé felemelte, és a processzus újrakezdődött. Ezeket az érthetetlen mozgásokat egészen addig végezte, míg a könyv végére nem ért. Egészen nyugodtan viselkedett, az etetőt nem harapta meg. Hangja nem volt."

Az olvasót nem szabad összetévesztenünk az ún. előfizetővel, melyhez látszatra gyakran hasonlít (lásd: mimikri). Állatkertünkben még nincsen belőle példány.

IDEGESSÉG, IDEGES EMBER

Az emberek egy sajátságos fajtája, melyet mint mérőkészüléket (lásd: szeizmográf) alkalmaznak a legújabb időben. Egy sajátságos állapot teszi alkalmassá erre a szerepre, mely abban van, hogy az ideges ember érzékszervei felfogják azokat a legfinomabb benyomásokat is, melyekkel szemben normális ember immunis; így például, ha éjjel tizenkét órakor három társzekér végigdübörög az Andrássy úton, ahol az ideges ember lakik, és róla néhány ittas ember apró kis bombákat dobál bele az ablakba, közben a "Wacht am Rhein"-t énekli tenorban : az ideges ember képes ezt észrevenni, sőt felébredni rá, s arcizmainak sajátságos mozdulataival jelezni az idegvezetékekre gyakorolt hatást. De észrevesz és megfigyel kisebb mozdulatváltozásokat is; ha az I. E. például íróasztalánál ül, és az utcafecskendő közeg, mint normális ember, nem veszi észre, hogy a fecskendő nyílását egyenesen beleirányította a nyitott ablakba, s a vízsugárral az íróasztalnál ülő szeizmográfot hasba lőtte: az I. E. erre a finom kilengésre is reagál, s kezeinek heves csapkodásával jelzi a kilengést, sőt vannak most már oly túl bonyolult készülékek is, melyek egyenesen a rendőrségre szaladnak lábbal, s ott élénk száj- és nyelvmozgatással figyelmeztetik a normális embereket, hogy mi történt. Vannak olyanok is, melyek akkor kezdenek el csöngetni, ha a levesbe pókok vagy más bogarak mászkálnak; némelyik még döglötten is észreveszi az ételeknek ezeket az ingredienciáit (értve hogy a bogarak döglöttek, nem az I. E.). Más készülékek ismét a telefonnál jönnek mozgásba: alig harminc csöngetés

után, s csekély félóra múlva már a lábak függőleges dobogtatásával (vö. toporzék) jelzik, hogy a telefonos kisasszony még mindig nem felelt. Ismét mások éles hangokat adnak, ha a villamos rálép a lábukra, vagy a pincér úgy gyújt rá a szivarukra, hogy az egyik szemüket kiperzseli. Ismét mások még arra az apró változásra is érzékenyek, ha este hazamenve, a szekrényben, melyből hálóinget akarnak kiszedni, hálóing helyett azt az urat találják, akiről a feleségük mindig beszélni szokott, hogy milyen kedves, jó modorú ember, csak éppen nem szereti a nőket.

Vannak orvosok, akik az I. E. állapotát, az idegességet beteges tünetnek fogják fel, és gyógykezelést is lehetőnek tartanak. E kezelések közt utóbbi időben különösen három divatos.

1. A szanatórium vagy hidegvíz, mely abból áll, hogy az I. E. szemébe, fülébe vagy más oly testrészeibe, melyek külső hatásokra reagálnak, addig öntenek hideg vizet, míg megunja. A gyógykezelés másrészt abból is áll, hogy az I. E. elől elzárják azokat a hatásokat, amelyek irritálják. Ha valakinek például sérti a szemét, hogy a papája akarja elvenni azt a leányt, akit ő kért meg: ezt úgy gyógyítják, hogy a papáját és azt a leányt elzárják a kis földgolyó felületére, míg a beteget egy egész, nagy magáncellában szabadon eresztik.

2. Freudizmus vagy lélekanalízis, érdekes lélektani találmány, melyen Freud Zsigmond dr. bécsi professzor dolgozott harminc évig, harminc év múlva arra a szenzációs eredményre jutva, hogy ha valaki azt álmodja, hogy májas hurkát eszik, az azt jelenti, hogy szeretne májas hurkát enni. A tan szerint az embernek alsó tudata és felső tudata van, esze nincs. Ennek belátása állítólag gyógyítja az idegességet.

3. Az idegek mint kórokok beszüntetése az ideggócpont (agy) exstirpálása útján. Műtéti beavatkozást igényel, az operációt revolver nevű fegyverrel végzi önmagán a beteg. Minden idegességet megszüntet.

ÉLELMISZER, ÉLELMISZEREK

Feloszlanak két főcsoportra, úgymint

a) közönséges élelmiszerek, ide tartoznak: 1. vaj, 2. kenyér, 3. gipsz, 4. víz, 5. még víz, 6. még víz;

b) összetett élelmiszerek, ide tartoznak: 1. és 2. vajas kenyér.

Az élelmezést már a régi görögöknél találjuk. Pontos adataink arra nézve, vajon az ókorban milyen ételeket használtak az emberek, nincsenek, néhány antik maradványra hivatkozhatunk csak, melyek az erzsébetvárosi cukrászdákban és egyéb múzeumokban meg ma is találhatók. Tortaszelet alakú, szilárd tárgyak ezek, amelyekben régi ujjlenyomatok észlelhetők. Összetételük eddig még ismeretlen.

A középkor néhány új étellel ajándékozta meg az emberiséget. Ekkor találják és tálalják fel a pörköltet, melyhez Drake Ferenc Amerikából behozza a krumplit, de későn, mert időközben a pörkölt odaég: ezért bepanaszolják, a pört és a pörköltet elveszti, és fizeti a pörköltséget.

Fontos szerepe van az élelmezésnek a harmincéves háborúban, mikor is a katonák nagy része áttér a vegetáriánus életmódra, és a fűbe harap. Ekkor töltik meg a hurkákat és kolbászokat is, melyeknek egy részét sikerült már eladni.

Az egyes élelmiszerek

1. Kenyér. Likacsos, szivacshoz hasonló massza, kéreggel körülvéve és lestemplizve. Beléből cipókat, kérgéből cipőket készítenek. Ha megszáradt, összemorzsolják, és "liszt" néven hozzák forgalomba. Használják hashajtónak, festéknek, labdacsoknak (ebben a formában asztali játékszert készítenek belőle), bőrét kicserzik, beleit húrnak használják, csontját megőrlik.

2. Tej. Folyékony, átlátszó anyag, színtelen és szagtalan. Használják mosásra, főzésre, malomhajtásra. Gipsszel keverve isszák is.

3. Vaj. Készül zsírból, zsigerből, avból. Fagyott állapotban kenyeret kennek rá. Enyvnek nem lehet jól használni.

4. Sajt. Friss állapotban a vaj neve. Fajtái: a) ementáli, ebbe lyukakat vájnak ki a kukacok részére; b) liptói túró, más néven gitt, ablaküvegen betapasztására alkalmas.

5. Disznóhús. Fajtái: a) virsli, vendéglők és konflisállomások közelében terem, érett állapotban debreceninek nevezik, ezt fiatalon levágják, nem hagyják megnőni.

6. Emberhús. A Fidzsi-szigeteken kedvelt delikatesz. Nálunk, olcsóságánál fogva, nem eszik.

Az élelmezés többféle úton történik, eredeti módja a szájon keresztül a gyomorba történő áthelyezés, gyakoribb azonban nálunk a fordított módszer. Ez utóbbi folyamat gyors és biztos elérésére a következő intézmények szolgálnak:

1. Kávéház. Tágas helyiség, melyben írók eszik egymást.

2. Vendéglő, másképp: fantáziagyakorló iskola; asztalokkal kirakott bolthelyiség, ahol kis képzelőerejű költők és írók körben ülve fejleszthetik fantáziájukat. Ez ügy történik, hogy az ember rendel valamit, és arról aztán, amit kapott, megpróbálja elképzelni, hogy az az, amit kért. Eleinte kicsit nehezen megy, de később még nehezebben. Fő ételek: főzelék feltéttel, mégpedig azzal a feltéttel, hogy igazán főzelék. Marhahús; óvatosan kell enni, nehogy – az esetleg benn maradt nyereg- és szerszámtörmelékeket lenyelje az ember. Pörkölt; ennek két fajtája van: a közönséges pörkölt és a rendesen átfőtt pörkölt: utóbbi csak a legritkább esetekben észlelhető legutoljára a Drechsler vendéglő égése alkalmával találtak néhány példányt a kiégett romok között; állítólag meg lehetett enni.

A vendéglők tisztaságáról a közegészségügyi és tisztasági bizottságok gondoskodnak. Minden vendégnek ki kell nyalni a tányérját, hogy a következő vendég rendesen kapja kézhez. A tányérok piszkosságáról szóló mendemonda (lásd: Legendák) onnan származik, hogy kezdők mindig összetévesztik az ételeket a tányér fenekén heverő piszokkal.

KÉPZŐMŰVÉSZET, festészet stb. (vö. műkezek, műlábak, gyomorszűkülés).

A szédelgésnek és más kisebb minősítésű csalásoknak egy sajátságos fajtája, melyet bizonyos, erre prediszponált emberek űznek; akiket rendőri néven művészeknek jelölünk. Például ha egy ilyen hajlamú egyén lát egy hegyet, ami mögött, mondjuk, másik két hegy van, elöl egy folyó és más ilyen dolgok: az effajta egyénben, ki orvosi szempontból a fent említett bűnözésre terhelten hajlamos, az a hajlam támad, hogy ő is csinál egy ilyet, anélkül hogy valaki észrevenné, s azt megpróbálja úgy értékesíteni, mintha eredeti volna. Miután földből és más anyagokból természetesen nem tudná utána csinálni : a M. óvatosan körülnéz ilyenkor, hogy nem látja-e senki, ezután elkezdi a hamisítási műveletet. E célra egy darab üres vászonra egy darabon olyan színű festéket ken rá, amilyen a hegynek a színe, miáltal az esetleges vevő azt hiszi, hogy a festék alatt igazi hegy van. E bűnözésen kívül rendesen még ún. optikai csalást is elkövet, amennyiben különböző vonásokkal eléri, hogy a vásznon bizonyos dolgok távolabb látszanak, mint hová a M. festette őket; azért, ha valamit venni akarunk, ajánlatos, hogy ujjunkkal is meggyőződjünk róla, nemcsak közönséges hamisítvánnyal (festmény, kép) van-e dolgunk, mely szemünk megtévesztésére irányul. Ha ujjunk beleütközik olyan tárgyba, amiről azt hittük, hogy messzebb van: ez nyilvánvalóan azt jelenti, hogy vászon van alatta, s mi optikai csalás áldozatai vagyunk. Az optikai csalást a rendőrség még nem bünteti, az utóbbi időben különben mindig ritkább lesz, amiben nagy szerepe van Rippl-Rónai rendőrdetektívnek, ki álruhába bújva belopózott a M.-ek bűntanyáira, s ott leleplezte üzelmeiket. Az ő vasenergiájának köszönhetők azok a legújabb rendeletek és szabványok, melyek a hamisított természet (tolvajnyelven: kép, festmény) készítését korlátozzák. Ő látta be először ezeknek az üzelmeknek, főleg az optikai csalásnak, természethamisításnak vészélves mivoltát, és szigorú utasításai alapján lehetetlenné tette, hogy tapasztalatlan embereket megkárosítsanak. Az ő rendelete szerint, aki bármily célból, akár időtöltés, akár játék ürügye alatt, természetet fest, köteles ennek játék jellegét valamivel jelezni, nehogy az eredeti természettel összetéveszthető s mint ilyen, ahelyett kiadható legyen. Ez a jelzés történhetik bárhol és bármi módon; ha például embert fest valaki, hat ujjal és két fejjel köteles éreztetni, hogy nem hamisítás és félrevezetés volt a célja, és semmiképpen sem akarja, hogy a festett ember úgy nézzen ki, mint egy eredeti, és azzal összetéveszthető legyen. Vonatkozik ez az ún. arckép című hamisítványra is. Oldalt, az utánzat egyik sarkába az utánzó neve odaillesztendő, megkülönböztetésül az eredeti természettől, melynek sarkában nem szerepel a szerző neve.

A régebbi hamisítványok nagy részét már elkobozták, s mint bűnjeleket a rendőrség Képzőművészeti Múzeum című raktárában halmozták fel.

A képzőművészet c. szédelgés egy másik primitívebb fajtája az ún., szobrászat, mely úgy jön létre, hogy a M. oly vastagon fest le valamit vagy valakit, hogy le lehet kaparni a vászonról, és így külön alkalmazni. Az ellenőrzés itt már sokkal könnyebb: a szobrot az eredetivel nehezebb összetéveszteni. Legújabb törvényeink ezt a szédelgést még azzal is megnehezítették, hogy részint szobrot csak arról engednek készíteni, aki már meghalt, s így az eredetivel való összehasonlítás körülményesebb, tekintve hogy ritkábban találkozik vele az ember, részint pedig a szobrokat magyar szobrászokkal készíttetik.