Nemere István

Novellák

Kiadó: ADAMO BOOKS KFT.

http://adamobooks.com

Felelős kiadó: ADAMO BOOKS KFT. ügyvezetője

Copyright © ADAMO BOOKS KFT.

Budapest, 2019

EPUB ISBN 978-963-453-567-6

MOBI ISBN 978-963-453-568-3

TARTALOM

BALESET A KILÁTÓBAN

EGY KIS TESTMOZGÁS

EGY SZABAD EMBER

FŐ A TISZTASÁG

KÍSÉRLETEK

LIFTBEN

MOST MÁR MINDÖRÖKKÉ

PIROSKA ÉS A FARKAS

PLÁGIUM

A RETIKÜL

A SÍRKŐ

SOHASEM RESZKET A KEZEM

SZABADULÁS

SZÖKEVÉNY

SZÖRNY AZ ŰRBEN

TORONYHÁZ

UTOLJÁRA

MA ESTE NINCS VACSORA

A VEREM

BALESET A KILÁTÓBAN

Elisabeth bátran lépett a korláthoz. Még óvakodott lenézni. A kilátás a toronyból csodálatos volt. A hegycsúcson mindig fújt a szél, elvitte a felhőket. Tűzött a nap, a távoli dombok kékesen ragyogtak.

- Gyere közelebb - mondta Paul. A szemében gonosz fény lobbant.

Elisabeth úgy tett, mintha nem látná. "Hadd higgye, hogy mit sem sejtő áldozat leszek!" - gondolta az asszony és magában hozzátette: "Istenem, add, hogy Gabriel sikerrel járjon! Mert azóta nem találkozhatott a férfival."

Paul tegnap délben említette, hogy felviszi feleségét a kilátótoronyba. Volt valami a hangjában, amit Elisabeth nyolcévi pokoli házasság után már jól ismert.

Paul rosszban töri a fejét. És mivel már elegük van egymásból, de Elisabeth életét biztosította még annak öngyilkossága esetére is - mint azt Elisabeth a kötvényen látta -, hát nem kétséges, mit tervel.

Amikor elmondta Gabrielnek, a férfi is ugyanígy gondolkodott. De neki más is eszébe jutott Paul tervéről. Nem volt sok idejük, így csak néhány percig sugdolóztak ott, aztán, Gabrielnek el kellett mennie.

Most pedig... Elisabeth ott állt az alacsony korlátnál. Odalent a sziklás mélység, néhány fa a torony lábánál és a szakadék. Ha lezuhan... A hálót nem láthatta.

Gabriel azt mondta, zöld színű, erős műanyag hálót feszít ki a fák lombjai alatt.

Paul a maga csapdájába esik...

- Nézd, mi van ott lent! Egészen közel a torony lábához! - kiáltotta Paul, és kihajolt. Elisabeth mély lélegzetet vett. Szerette volna megállítani a világ folyását.

Ez a pillanat... Nagyon félt tőle. Aztán egészen a korláthoz állt, és lenézett.

Tulajdonképpen nem is csodálkozott, amikor érezte, hogy a teste felfelé és előre mozdul. Paul két kezét alig érezte a bokáján. A láthatár kibillent eddigi nyugodt állásából, most valahogyan ferde volt a látvány. Aztán csak annyit érzett, hogy repül. Nem is hallotta önmaga vérfagyasztó sikoltását.

Nem vesztette el az eszméletét. Így aztán közelebb érve a földhöz még látta, hogy ott nincs kifeszítve semmilyen háló! Ez volt az utolsó dolog, amit Elisabeth életében még utoljára látott.

Másnap este - amikor a rendőrség már befejezte a "szerencsétlen baleset" nyomozását, és megállapította, hogy Elisabethet valószínűleg a hirtelen jött váratlan szélroham lökte le a toronyból, és rajta kívül senki nem tartózkodott ott - Paul fellélegzett: Nem is tudja, hányszor adta elő szinte sírva, mennyire imádta Elisabethet. Örökké bánni fogja, hogy egyedül engedte fel a toronyba. De neki asztmája van, és kerüli a sok lépcsőt...

Csöngettek. Gabriel jött meg. A férfi, akit ő bérelt fel, hogy játssza el Elisabethnek a fiatal szerető szerepét. Természetesen nem ingyen vállalta a fickó.

Gabriel bejött. Határozott volt:

- Most, hogy meghalt Elisabeth, és ön örökli a vagyonát, igényt tartok a felére - mondta a döbbent Paulnak. Pedig csak néhány ezer dollárban egyeztek meg...

Gabriel videokazettát vett elő. Paul megesküdött volna rá, hogy csak másolat.

Több is van ott, ahol ez volt. Gabriel hideg tekintettel jelentette ki:

- Valóban ott voltam a toronynál, és lefilmeztem az eseményt, kedves Paul.

Tisztán látszik az arca is, amikor lelöki a feleségét. Ha elküldöm a rendőrségnek, villamosszékbe ültetik. Telefonon lediktálom majd a svájci bankszámlaszámomat, oda kérem a pénzt. Viszlát, Paul!

EGY KIS TESTMOZGÁS

A magányos nő cipősarka hangosan kopogott a sötét, külvárosi járdán. Talán abban reménykedett, hamar célba ér, mielőtt észrevenné valaki? Igen rossz hírű környék ez. A fiatal hölgy teljesen egyedül volt a veszélyes tájon.

Hamarosan léptek dobogtak mögötte. Három rossz arcú férfi sietett a nyomában.

A nő először gyorsította a lépteit, aztán a lakatlan ház falának vetette a hátát:

- Mit akarnak tőlem?

- Tudod te azt nagyon jól - röhögtek a pasasok. Közelebb léptek, kezüket kinyújtották, akár a tigris a karmát...

Ekkor furcsa, váratlan dolog történt. Az addig bizonytalan, reszkető nő megváltozott, hirtelen nagyon gyors lett. Ütések csattantak, rúgástól alélt testek zuhantak a földre. Valaki feljajdult, egy másik szinte sikoltott. Amikor a támadók eszméletlenül lerogytak, a nő sorban föléjük hajolt. Mintha ellenőrizné, élnek-e még? Aztán eltűnt.

Két nappal később egy másik negyedben, éjjel fél egykor két pasas támadott meg egy magányos, karcsú nőt az elhagyatott, sötét autóparkolóban. A két férfira hajnaltájt találtak a korai járókelők. Az orvosok szerint, állítólag, aligha lesz belőlük ismét ember...

Még ugyanazon a héten a metróban is hasonló eset történt. A nyomozás során kiderült, hogy részegen garázdálkodó, kopaszra nyírott fiatalemberek tartották rémületben az egyik szerelvény utasait. Ám, amikor belekötöttek egy vörös hajú, vékony asszonyba, megint elszabadult a pokol. Másnap, amikor az illetők magukhoz tértek a börtönkórház intenzív osztályán, dadogó vallomásukból csak arra derült fény: valóságos boszorkánnyal találkoztak. Az illető némán esett nekik, kézzel-lábbal osztogatta a csapásait, mint valami karate- vagy kick-boksz film hőse. A legtöbben csak a szemére emlékeztek, azt nem felejthetik el! Vörös fényben izzott és fenyegető volt... Ennél jobb személyleírást nem adhattak.

A nagyváros kerületi rendőrkapitányai bizalmas értekezletet tartottak az ügyről, de semmire sem jutottak. Éjszakába nyúló tanácskozásuk végén érkezett a hír: az ismeretlen, "vad nő" újra akcióba lépett. Ezúttal a külvárosi busz végállomásán kocsifeltöréssel szórakozó bandát tett ártalmatlanná. Négy súlyos sérült maradt a helyszínen, a többiek szétfutottak, így értékelhető tanúvallomásokra most sem lehet számítani...

A hónap vége felé Greg, a mosolygós, fiatal rendőr hadnagy szolgálat után megvárta Bettinát. A lány a kapitányság számítógépes központjában dolgozott.

Csak látásból ismerték egymást eddig. Bettina karcsú volt, sportos mozgású, barna hajú. Szolgálatban mindig mosolygott, lágy léptekkel járt.

- Helló, Bettina! Azért jöttem, hogy megzsaroljalak - így Greg, és nevetett.

Szerelem volt a szemében, jól látta a lány. Vette hát a lapot:

- Látszik, te is rendőr vagy! Szakmai betegség... No és mi a zsarolás célja?

- Egy vacsora veled. Ma este, valami hangulatos helyen.

- És ha nemet mondok? - évődött a lány.

- Akkor mindenkinek elmesélek egy történetet. Hol volt, hol nem volt, élt egyszer egy fiatal rendőrnő, aki imádta az akciókat, az igazi rendőri feladatokat.

Annál is inkább, mert abban a távoli városban, ahonnan nemrégen idekerült, csoportelső volt a kick-boksz oktatás során. Rémisztő erejű ütéseiről volt híres. Ám az új városban felettesei nem vették emberszámba, és hallani sem akartak arról, hogy akciócsoportba osszák be. Akkor úgy döntött, magánúton számol le a bűnözőkkel. Vörös parókát szerzett, és estefelé a külvárost járta...

Tehát Greg követte őt, így jött rá! Ám a férfi tekintetét látva, Bettina megenyhült. A fiú kedvesen, de határozottan folytatta:

- A mi városunkban viszont én voltam csoportelső a kick-bokszban. És képzeld, piti áruházi tolvajokat kell kihallgatnom, egész nap jegyzőkönyveket gépelek. Úgy gondolom, mától kezdve együtt járhatnánk az utcákat.

Éppen egy aluljáróhoz értek. Bőrzekés pasasok kisebb bandája jött velük szemben:

- Hé, ti! Ide a pénzt, vagy kikészítünk benneteket!

- Íme, az első alkalom - mondta Bettina.

- Vacsora előtt nem árt egy kis testmozgás - felelte Greg. Aztán már csak tompa ütést, rúgást és jajveszékelést lehetett hallani. Valaki szétrúgta az egyetlen lámpát is. A sötétben két futó ember távolodott a színhelyről, miután elcsendesedett minden.

- Gondolom, szereted a szardíniás pizzát?

- Különösen külvárosi csehóban. Minél sötétebb és gyanúsabb a környék, annál jobban ízlik a falat.