FOGADD ÉS ENGEDD EL!

J á n o s s y Z s u z s a n n a

2017

Publio Kiadó

www.publio.hu

Minden jog fenntartva!

Korrektor: Vörös Eszter

Erika emlékére

Előzmény

Már kisiskolás koromban elhatároztam, hogy írni fogok, aztán az évek és tanulmányaim során feledésbe merült a gyermekkori álmom. Tanulmányaimat a családalapítás után is folytattam, hogy jól fizető állást találjak. Ezek a szakaszok sikeresen zárultak az életemben, egyik a másik után. Abban az időben egyre több feladatot vállaltam magamra, mert a bizonyítás, a megfelelési kényszer hajtott, mások elégedettsége volt a prioritás számomra. Tanulmányaim befejeztével a „rámzúdult” szabadidőt munkával töltöttem, anyagi helyzetünk is kezdett helyrejönni, igényeink is ennek arányában növekedtek.

2009-ben egy tragikus baleset következtében nővérem eltávozott közülünk (akkor még úgy fogalmaztam, hogy meghalt). Ő az első közeli családtagom, akinek távozását megtapasztaltam. A nehézség abból is adódott, hogy a hivatalos eljárásokat is én bonyolítottam, rám szakadt a temetés megszervezése is, ezáltal tényleg tudatosult bennem, hogy (fizikailag) nincs közöttünk.

A legnehezebb feladat a szüleim vigasztalása volt. Segítségképpen tanulmányozni kezdtem a túlvilági életről szóló írásokat, pszichológiát, ezotériát, tanatológiát, halálközeli élményekről szóló beszámolókat, amelyek hatására felismertem, hogy az élet nagy dolgait nem tudjuk irányítani. Mialatt azon fáradoztam, hogy szüleimet meggyőzzem ezen tanulmányok „hitelességéről”, megvilágosodtam. Elengedtem a neheztelést, amit a baleset okozói iránt éreztem, megbocsájtottam, elfogadtam, hogy ennek meg kellett történnie, fel tudtam dolgozni a hiányt, gyászoltam, elfoglaltam magam és végül felszabadultam. A felismerésem arra késztetett, hogy megosszam a közönséggel, hogyan kezdtem más módon szemlélni a világot, az életet. Olyan tulajdonságaim kerültek felszínre, amelyekről nem is tudtam, egyszóval jobb ember lettem.

Amikor elolvastam Rhonda Byrne „Az Erő” című könyvét, szó szerint, erőt – szárnyakat, ihletet – kaptam, hogy nekem is meg kell írnom a tapasztalataimat, hogy segíthessek sorstársaimnak.

A könyv fejezeteinek sorrendje az írónő által felsorakoztatott gondolatok sorrendjét követi, habár nem mindig értek egyet vele. Meggyőződésem, hogy mindenki szubjektíven (megélt tapasztalatai alapján) ítéli meg, hogy kinek melyik gondolat vagy érzés a visszahúzóbb vagy éppen a biztató, ezért nem lehet képletszerűen egyiket a másikból következtetni.

Írásom célja nem a saját véleményem erőltetése, a nézőpontjaim elfogadtatása, hanem csak megvilágítás, az optimális lehetőségek felismertetése, a pozitív hozzáállásra, változtatásra való buzdítás.

A szerző

Köszönetnyilvánítás

Őszinte hálámat szeretném kifejezni mindenkinek, aki közvetlen vagy közvetett módon inspirált, segített, támaszt nyújtott, biztatott és bátorított, hogy ez a könyv napvilágot láthasson.

Elsőként említem férjemet és fiamat, akik minden érzelmi kitörésem és elcsendesülésem tanúi, akik eloszlatják a kételyeimet, bátorítanak, amikor az önmagamba vetett hitem meginog. Köszönöm a szüleim bizalmát, hogy velem együtt tudnak örülni a sikereimnek, mindig meghallgatnak és nem ítélkeznek fölöttem vagy a meglátásaimon. Köszönöm barátnőmnek és lelki támaszomnak, Szentpáli Juditnak, hogy az éjszaka közepén is meghallgat, jó belátásra bír, megnyugtat, velem örül, bátorít, együtt nevetünk. Külön köszönet kollégáimnak, akikkel a napjaim egyharmadát töltöm. Hálás vagyok, amiért – bár szkeptikusak – türelmesen meghallgatják álláspontomat. Mindenképp külön említésre méltó György Juliánna kolléganőm, aki már a karrierem elején felhívta a figyelmemet az esetleges veszteségeimre, és aki saját tapasztalatait megosztva segített a gyász feldolgozásában. Ugyanakkor az ő tanácsait és példáját követve váltam jobb anyává és jó háziasszonnyá.

Köszönet azoknak, akikkel megismerkedtem a téma tanulmányozása során, akikkel eszmecserét folytathattam, tanulhattam tőlük: Miklós Ibolya, Geréd Ildikó, Boros Zsolt, Bene Katalin és Csató Zsófia, aki figyelmembe ajánlotta „Az Erő” című könyvet. Köszönöm Vitos Zsuzsanna kolléganőmnek a segítőkész, türelmes, mindig bátorító, példaszerű kedvességét.

Köszönöm a Publio Kiadónak, hogy elfogadta a kéziratomat és értékes tanácsaival, javaslataival átvarázsolta írásomat megjelentethető formába.

És végül, de mindenek fölött köszönöm a Sorsnak, a bennem lévő Erőnek, hogy megtapasztalásaim érettebbé, nyitottá, elfogadóvá, elengedővé és szabaddá tettek. Hálás vagyok az Univerzumnak álmom teljesüléséért: ha később is, de írni kezdtem.

Ébredés

Az Univerzumban kis porszemnek tűnünk, de hatalmas erővel bírunk. Nekünk, embereknek adatott meg, hogy saját gondolataink urai lehetünk. Gondolatainkkal befolyásolhatjuk az életünk mozzanatait. Az életünk döntések sorozata. Csak rajtunk múlik, hogy milyen hozzáállással, milyen lelkülettel reagálunk a történésekre. Gondolataink határozzák meg életünk minőségét.

Ha elfogadom tetteim következményeit, ha elfogadom döntéseim eredményeit, találok utat a folyatatáshoz. Ha az életem nem úgy alakul, ahogy elterveztem, akkor valami hiányzott a hozzáállásomból, nem adtam bele magam őszintén, teljes erőmmel. Fel kell ismernem saját hibáimat és tanulnom kell belőle, hogy újra nekirugaszkodhassak a feladatomnak. Meg kell bocsátanom magamnak, el kell engednem a haragomat, hogy ne csalódott áldozat legyek, hanem tapasztalt újrakezdő.

Az akadályokat fogadnunk kell, mert okkal jelennek meg az életünkben. Általuk válunk bölcssé, éretté. El kell engednünk a visszahúzó erőket magunkból. Nem gátakra, hanem ugródeszkákra van szükségünk. A gátak mindannyiunkat elbizonytalanítanak, az ugródeszkák bátorságot öntenek belénk. Keressük a boldog, sikeres emberek társaságát, sokat lehet tőlük tanulni. Ők is a semmiből kezdték, de a hitük nem hagyta lankadni kitartó erejüket.

Szeresd magad! Adj meg magadnak minden lehetséges esélyt a fejlődésre. Alkalmazkodj a helyzethez, fogadd, ami jön és engedd el, aminek már nincs helye az életedben.