Vadászat a Vadászatra

NOVELLÁK, SZATÍRÁK, VERSEK. LÖVÉSEK EGY „NAGYVADRA”.

Katona Csaba

2020

Publio Kiadó

www.publio.hu

Minden jog fenntartva!

Szerkesztő: Tallér Edina

Korrektúra: dr. Szaszúr Szabrina

Tanácsadó: Őri-Kiss Gyöngyi

Copyright Katona Csaba 2020.

A könyv bármely részének sokszorosítása, akár elektronikus, akár mechanikus eszközökkel, a szerző

írásbeli engedélye nélkül tilos! Köszönjük, hogy Ön is tiszteletben tartja a szerzői jogokat!

A mű nyomokban erotikát tartalmaz. Tizenhat éven aluliaknak, szülői beleegyezéssel ajánlott!

Ajánlás: Szívem minden melegével ajánlom művemet unokámnak, Emesének, valamint a könyv kiadatása pillanatában még nem ismert, reményeim szerint, Isten segítségével születendő további unokáimnak, leszármazottaimnak.

Track 01.

Mottó: „A Vadászat a vadász számára egyrészt alkalom a szigorú önfegyelem gyakorlására, másrészt eszköz a többi élőlény megismeréséhez és megértéséhez.

Megtanít gondolkodni, szabadságszeretetre, jó ízlésre és tiszteletre nevel.

Elvezet a természet és a hozzá tartozó jelenségek elmélyült megfigyeléséhez.

A Vadászat megfelelő irányba tereli a vadász személyiségének alakulását.

Olyan etikai értéket fejleszt ki benne, amely nélkül a vadászat csupán az ösztönök gyarló megnyilvánulása volna.”

(A Vadászat alapelvei - HBB: Vadászat)

ELŐSZÓ - PROLÓGUS

Az Élet sokszor, számtalanszor ismétli önmagát. Nem mindig ugyanúgy, sosem ugyanott és sosem ugyanakkor. Van mikor többet, van mikor kevesebbet tanulhatunk egyes eseményekből. A történetek, amelyeket elmesélek, talán tanulságosak, talán viccesek, talán egyik sem. Reményeim szerint, az Olvasó saját szemszögéből szűrheti le azt, ami szája ízének kedvező. Minden a Nagybecsű

egyéni ízlésére van bízva. Egyúttal szeretném felhívni a gondolatok olvasóinak a figyelmét arra, hogy történeteim szereplőit, a cselekmények szövevényét, még létező vagy valaha létezett figurák esetében is, KIZÁRÓLAG a képzelet szülte. A valósággal bármiben egyezőt, kéretik véletlen egybeesésként kezelni!

A műben szereplő idézetek szerzői: Földes László, Póka Egon, Tátrai Tibor, Deák „Bill” Gyula, William Shakespeare, Eörsi István, Szabó Lőrinc, Szenes Andor, Jack Kerouac, Carl Maria Weber, Szabó Miklós, József Attila, Jimi Hendrix, Kosztolányi Dezső.

Hálás köszönet nekik, és minden alkotónak, akik szebbé tették, teszik életünk minden napját!

Budapest, 2020. július 16.

Track 02.

Mottó: „Nyakadban arany, takaród prémes,

Hogy tudsz ölelni, dolgozni rémes!

Kéne egy fiú, de félted a melled,

Szép vagy és hiú, kincsed a tested.”

(Hajtók dala – HBB: Vadászat)

PIROSKA ÉS A FARKAS

Szabó Piroska a mosdóban állt és száját rúzsozta. A falitükör, melyben élesen látta bájos pofiját, örömteli képet mutatott számára. Bronzvörös hajzuhataga lágyan omlott vállára, jól keretezve ártatlannak látszó arcvonásait és mandulavágású, igéző, hatalmas zöld szemeit. Érzéki ajka, melyet épp a kis fémhenger tartalmával tett még inkább ellenállhatatlanná, enyhén megnyílt. Ettől a jól begyakorolt mozdulattól hevert a legtöbb férfi a lábai előtt. Piroska élvezte ezt a játékot, mely leginkább a gondtalan életet, a luxus körülményeket biztosították számára. Pontosan tudta, mit kell adnia, és a műsorért könyörtelenül bezsebelte a tiszteletdíjat.

A háromszobás budai luxuslakást, melyben lakott, Mr. Wolf, egy multinacionális konszern kelet-európai vezérigazgatója bérelte számára. Gondolataiban visszaemlékezett első találkozásukra, amely négy évvel ezelőtt történt.

Piroska még otthon lakott szüleinél, egy pesterzsébeti társasház földszinti lakásában. Pár hónapja kitűnő érettségivel fejezte be a gimnáziumot, és azon tűnődött, hogyan tovább. Látta szüleit, hogy éjt-nappallá téve gürcöltek. Rosszindulatú főnökeik, kollégáik ármánykodásai miatt, sokszor éjszakákat virrasztottak át. Mindig nyúzottnak, kialvatlannak tűntek, nehezen tudták elengedni magukat és élvezni az élet szépségeit. Bár mindent megtettek Piroskáért, mégis ritkán adatott meg nekik, hogy békés családi körben, felhőtlen boldog napokat tölthettek volna együtt.

Karácsonyra készülődve Irén, Piroska édesanyja bekiabált leánya szobájába:

– Piroskám! Leszel szíves elvinni nagyanyádnak a bejglit és a bort! – majd választ sem várva, letett egy kosarat Piroska ajtaja elé.

A lány, aki épp a jövőjén gondolkodott, alig hallotta anyja kérését. Kilopózott a nappaliba, és benyúlt a komód fiókjába. Tudta, szülei spórolt pénzüket ott, az ágyneműk között jól eldugva tartják.

Jócskán kimarkolt belőle, majd a maradékot visszahelyezte. Sebesen felvette kabátját, sálját, felkapta előre elkészített sporttáskáját, melybe a legszükségesebbeket, bugyit, pólókat, pulóvert, farmert, tisztálkodási szereket pakolt. Másik kezébe markolta a kosárkát, mely a nagymamának szánt bejglit és bort tartalmazta, és halkan kilépett a lakásból. Gyorsan beadta a csomagot a nagyinak, aki a szomszédos utcában lakott. Két cuppanós puszit nyomott búcsúként a jóságos, ráncos arcra, majd az utcán futásnak eredt a frissen hulló hóban. Remélte, hogy jó ideig nem veszik észre szökését.

Jobb ötlete nem lévén, iskolai padtársához és legjobb barátnőjéhez, Bakos Julihoz csöngetett be.

Elmesélte a történteket, és kérte Julit, segítsen. Juli gondolkodás nélkül leakasztotta kulcstartójáról a család pilisi nyaralójának kulcsát, és ezen szavakkal adta át Piroskának:

– Jó ideig meghúzhatod ott magad. Tavaszig anyámék biztos nem mennek le, csak hát kicsit hideg lesz. Nem túl jó a fűtés! De, majd betakarózol!

Piroska elsőre megtalálta a kis házikót, hiszen buliztak már ott az osztállyal annak idején. Itt történt meg az első eset is. Hosszas ostrom után végre beadta derekát az osztály szépfiújának, Hajdú Pistinek. Azóta sem érti, mit esznek az emberek a szexen, számára soha nem okozott semmi örömöt.

Piroskát csak a szép és drága cuccok, a luxus körülmények, a drága vacsorák, a rongyrázás hozták igazán lázba. Hajdú Pisti pedig, akármilyen szép fiú volt, mindebből semmit sem tudott nyújtani Piroska számára. Szegény ördög egy városszéli munkáscsalád hatodik gyermeke volt, meglehetősen szerény anyagi körülményekkel megáldva.

A nyaraló ajtaját kinyitva, Piroska az előtérben találta magát, ledobta sporttáskáját, fáradtan lehuppant a virágmintás kárpitozású kanapéra, majd elaludt. Az átélt izgalmaktól kissé nyugtalanul hánykódott, de másnap kipihenten, tettre készen ébredt. Kész haditerve volt a jövőt illetően.

Elsőként egy utcai fülkéből felhívta szüleit, és igyekezett megnyugtatni őket, jól van. Bevallotta, hogy elvette pénzüket, de ígéretet tett mielőbbi kártalanításukra. Anyja és apja mély szívfájdalommal, de kissé megnyugodva fogadták jelentkezését. Kénytelenek voltak beletörődni lányuk döntésébe.

Eszükbe sem jutott, hogy rendőrségi feljelentést tegyenek az eltűnt pénz miatt. Egyrészt tudták, hogy a lánynak csakugyan szüksége lehetett az összegre, másrészt sosem tettek volna olyat, ami gyermeküket megalázó, vagy büntetőjogi helyzetbe sodorja. Sokkal többet jelentett számukra Piroska, mint néhány rongyos bankó.

Piroska, miután lelkifurdalását csillapította, belvárosi divatszalonokat keresett fel. Izgalmas alakját jól kihangsúlyozó ruhadarabokat, és csodás cipőket vásárolt az anyjáéktól elemelt pénzből. A ruhapróbák során a szalonok személyzete szájtátva leste a nő kecses alakját. Gyakorlott szemük még nagy divatbemutatók alkalmával sem látott olyan csodát, mint a Piroska testére simuló elegáns ruhaköltemények. Utolsó megmaradt forintjain vacsorás belépőt vásárolt az Orfeumba, önmaga részére. Mindent egy lapra tett fel, vagy most, vagy soha!

A délután további része készülődéssel telt. Elsőként pihent, aludt egy picit. Estére bőre legcsodásabb, elméje legfrissebb állapotát kellett mutassa! A kis nyaraló fürdőjében lezuhanyozott, újonnan vásárolt csodás kisestélyijébe öltözött, majd nekifogott sminkelni. Kihúzta szemeit, melyek ettől még nagyobbnak tűntek. Pirosítót keveset használt, mert enyhén kreol arcbőrét nem volt szükséges tovább színezni. Ajkát cseresznyeszínre rúzsozta, hegyesre reszelt körmeit bíborvörösre festette. Felvette leheletkönnyű olasz magassarkú topánkáját, melytől egyébként is csodás ívű lábai elképzelhetetlenül hosszúvá váltak. Még gimnáziumi ballagására apjától kapott Clin D’oeil parfümmel fújta be magát, így a mű tökéletessé vált. Piroska készen állt a vadászatra.

Este fél tízkor érkezett a mulató kapujához, bemutatta belépőjét a couvert-osnak, majd egy pincér a színpad mellett elhelyezkedő, egy személyre terített asztalhoz kísérte. Piroska helyet foglalt, majd újabb pincér jelent meg.

– Parancsol valami italt, kisasszony?

– Egy palack Perrier ásványvizet kérek – válaszolt.

A pincér válaszként fölényes arccal, lekezelően a fülébe súgta:

– Anyukám, vigyázz! Itt nem lehet csak úgy strichelni. Ez mások vadászterülete!

Piroska arcára döbbenet ült ki. Próbálta első indulatát féken tartani, ezért csak ennyit válaszolt:

– Kérem, szíveskedjen az üzletvezetőt ideküldeni!

– Na, ne már! Miért játszod meg magad? – szólt a pincér.

– Ha nem akarja, hogy botrány legyen és üvöltsek, kérem, szóljon az üzletvezetőnek! – emelte fel hangját a lány.

A pincér jobbnak látta, ha nem vitázik. Érzékeny orra azonnal kiszagolta, hogy kivel áll szemben.

Azonban be kellett ismernie, rosszul mérte fel a helyzetet. Ez a Vadász nem kisvadra megy. Ő a legnagyobb trófeát akarja magának. Ezért visszavonulót fújt és csak ennyit mondott:

– Ahogy parancsolja, kisasszony! – majd az office-ba ment és szólt a vezetőnek.

– Főnök! A jobb egyesen szeretnének beszélni magával! – majd sarkon fordult és a dolgára sietett.

A főnök, Suhajda Ferenc, kelletlenül lépett a lány asztalához.

– Jó estét kisasszony! Miben segíthetek? – kérdezte unottan.

– Kérem, ez felháborító! Az önök felszolgálója megalázott. Minden ok nélkül prostituáltnak nevezett. Fél éve gyűjtök arra, hogy a mai Tom Jones–esten részt vehessek, és átadhassam magam a zene örömének. És erre tessék, már az első pillanatban hallatlan inzultust kell elviselnem! De miért?

– mondta egyszuszra Piroska.

– Hölgyem kérem, biztos valami félreértés történt. Szeretném, ha ezt a kis malőrt elfelejtenénk, és kollégánk egyszeri véletlen botlásának tekintenénk. Kérem, fogadjon el nagyrabecsülésünk és bocsánatkérésünk jeleként egy palack pezsgőt – próbálta a kialakult helyzetet kezelni Suhajda úr.

– Főnök úr kérem, én nem iszom alkoholt. De megtisztelnének, ha a továbbiakban nem zaklatnának mindenféle kitalált vádakkal.

– Mindenképp igyekszünk kedvére tenni, kisasszony! – válaszolta az üzletvezető, majd nagy hajlongások közepette az irodájába távozott.

A műsor elkezdődött. A pincérek szép sorjában szolgálták fel az ételeket. Elsőként a Libamáj terrine-t tették le Piroska elé. Épp csak nekilátott, mikor egy nagyobb, hat fős asztaltársaság foglalt helyet, pont a szemben lévő nagyobb bokszban. Éles szeme egyből kiszúrta a magas, jól szituált, 40-es éveinek derekán járó urat, akinek viselkedése és öltözéke kirítt a társaság többi tagja közül.

Szeme kereste a kontaktust a férfi szemével, majd nemsokára megérkezett az első pohár ital. Fél óra elteltével Mr. Brian Wolf – az egyik élelmiszerkereskedelmi multinacionális cég kelet-európai vezérigazgatója – Piroska hálójában volt.

Az elmúlt négy év során Piroska mindent kisajtolt Brianből. Elsőként szüleinek fizette vissza az ellopott pénzt. Azután ő következett. Szeme egyetlen rezdülésére a világot is lábai elé terítette Brian. Lakást béreltetett magának, és kocsit is kapott. Olyan egzotikus helyekre utaztak el, melyeket még középiskolai tanulmányaiból sem ismert. Ruhatárát a legdrágább márkákkal töltötte fel, ékszereit megszámlálni sem tudta. Brian viszont, ezzel fordított arányban kezdett felőrlődni. Lába alól napról-napra csúszott ki a talaj, de mégis boldog volt. Gyötrelmesen boldog. Először elhagyta huszonhárom éve hűséges feleségét és két csodás gyermekét. Majd a cégnél, ahol immár tizenhét éve becsülettel dolgozott, sikkasztáson érték. Kirúgásakor a cég tulajdonosa csak egyetlen szót kérdezett: miért? Brian azonban csak hallgatott. A választ ugyanis mindenki tudta: őrült szerelmében minden pénzét Piroskára költötte. És mások pénzét is. Brian rövid időn belül elvesztett mindent, amiért évtizedeken keresztül küzdött, és földönfutóvá vált.

Piroska az elmúlt héten adta ki Brian útját. Számára a férfi értéktelenné vált.

– Fel is út, le is út! Mehetsz! – mondta neki.

Brian a Szabadság-hídról, a Turul szárnya mellől ugrott a Dunába. Élettelen testét a vízirendőrök Paksnál halászták ki a zavaros folyamból.

Piroska tehát újra gondolkodóba esett: hogyan tovább? Persze, a választ már tudta. Ezért volt hát a nagy készülődés kellős közepén. Az intarzia-berakásos méregdrága toalettasztalon pedig ott lapult a meghívó, melyen ez állt:

„Sok szeretettel meghívjuk Önt az Orosz Kereskedelmi és Kulturális Szövetség estjére.”

Piroska tudta, hogy ott lesz Alexandr Vlagyimirovics Medvegyev orosz kereskedelmi attasé, az oroszországi kőolajexport teljhatalmú ura. Az orosz mackó és Piroska – még Briannel az oldalán –

már váltott néhány kacér pillantást a tavalyi Operabálon.

Finoman végig simított formás fenekén, elegyengetve Dior estélyi ruhája ráncait, kilépett a mosdó, majd a lakás ajtaján. Taxiba szállt, bemondta a címet. Az úton csendben elmélkedett. Mikor megérkezett a nagykövetséghez, a taxisofőr előzékenyen kinyitotta előtte az ajtót. Piroska felment az épület lépcsőjén, egészen a bejárathoz.

– Van ettől szebb, mint nagyvadra vadászni? – gondolta, és meghívóját átadta az inasnak.

Budapest, 2020. május 15.

Track 03.

Mottó: „Csodálatos kocsik jönnek,

Legendás férfiak érkeznek,

Ezt nézd meg, érdemes!

Soruk nyílegyenes!

Első a rend,

Aztán a csend!

Fegyelem!

Figyelem!”

(A vadászok gyülekezője – HBB: Vadászat)

KHARÓN, AZ ALVILÁG HAJÓSA

Kharón egykedvűen ült kompja kapitányi fülkéjében. A Styx – az alvilág folyója – csendesen, szinte békésen folydogált tova, mintha kilenc kanyarulata után, nem az alvilág legmélyében találta volna végső nyugodalmát.

Kharón a mai feladatot önként, örömmel, minden ellenszolgáltatás nélkül vállalta. Különleges meghívottakat kellett ma szállítania: a XX. század gyilkosait várta hajójára.

Szemben, a fogadó oldalon már felsorakoztak a vendéglátók. Ezúttal az Alvilág hetedik bugyrába, Magyarországra várták a meghívottakat.