TRÜKKÖS MÉM

Túl Richard Dawkinson

IGe

2020

Underground Kiadó Kft.

www.undergroundkiado.hu

Minden jog fenntartva!

© IVÁN GÁBOR ’ELEMÉR’,

2020 MINDEN JOG FENNTARTVA

SZÓRAKOZTATÓ TUDOMÁNYFILOZÓFIAI ESSZÉ

IstenTudók Vallás

„BIBLIÁJA” :-)

A memetika az eszmék darwinizmusa. Ez az írás viszont ideológiailag független és gondolkozni tudó embereknek szól. Akik nem esnek ebbe a csoportba, azoknak nem is javallott olvasni, mert mentális problémákat okozhat.

Richard Dawkins evolúciós biológus Istent egy nagy fertőző képességű veszélyes elme vírusként, mémként határozta meg. A meghatározása részben helyes és bizonyított, olyannyira, hogy mára már a gyógymód is megvan rá.

A biológia és a genetika hajnalán a gének sokáig nem voltak bizonyíthatóak, csak logikai következtetésként léteztek, csak a megfigyelések alapján jutottak arra a tudósok, hogy lenniük kell.

Aztán persze jóval később meg is lettek. Hasonlóan a mémekre, tehát az idegrendszeri vírusokra jelenleg csak közvetett módon van bizonyíték. Közvetlen nincs és lehet nem is lesz, hiszen az idegrendszerben információ áramlik és itt ugyebár az emberi agyban kellene kimutatni egy "vírust", ami eleve lehet, hogy csak pszichológiai folyamat. A memetika tehát nagyon leegyszerűsítve a biológiai vírusaink másolástani működésének az áthelyezése biológiai síkról pszichológiaira. Egy magyarázó példával:

A világjárványt okozó biológiai korona-19 vírusnak teljesen mindegy, hogy milyen vallású, vagy ateista, vagy nihilista, vagy milyen tanult, vagy tanulatlan embert, személyt fertőz meg. A lényeg az, hogy rávegye egy információs csomag újbóli legyártására és fertőzésre. Ez egy RMS genetikai száldarabka.

Az elme járványt okozó memetikai Isten vírusnak teljesen mindegy, hogy milyen vallású, vagy ateista, vagy nihilista, vagy milyen tanult, vagy tanulatlan embert, személyt fertőz meg. A lényeg az, hogy rávegye egy információs csomag újbóli legyártására és fertőzésre. Ez főként az Isten szó. ... de mi is "Isten" tudományosan?

Fejezetek

Tudományos módszertanon átfuttatott „Isten”

Ateisták agyának Isten-tartalma?

Régi gondolataimra példák

Isten egyértelműen kívül fekszik a tudomány hatókörén?

Isten definíciói – leválogatott gyűjtemény Általános Isten meghatározása

Tesztelések helyszínei és módja

Gödel, az elmebeteg tudós

Anzelm istenérvének végső bukása

Létezés. Mi is az?

Kiegészítés

Tömeges kigyógyulások az Isten-Mémből.

TUDOMÁNYOS MÓDSZERTANON ÁTFUTTATOTT

„ISTEN”

A tudományos módszertan egy szűrő, ami elválasztja a hülyeségeket a racionális és logikus dolgoktól. Ezt a szűrőt a világon mindenre rá lehet engedni, amiről már tudomásunk van akármilyen formában. Ha ráengedjük ezt a szűrőt „Isten”-re, akkor abban a legtöbb vallási leírásból bizony csak a valós rész marad fenn. Például az, hogy a vallásteremtő emberek bizony „Isten”-eket is teremtettek, ráadásul jó sokat. Ez tény. A sok kamu meg mellette nem. Persze a teremtés csak egy vallási zsargon, és helyette a „hoztak létre” szóhasználat lenne a helyes. Továbbá nem szabad elfeledkeznünk, hogy magukat racionális elméknek beállító tudósok is sokat töprengtek a témán, és sokuk csak sületlenségeket termelt, de voltak azért olyanok is, akiknek munkássága megerősíti és alapja is a tudományosan meghatározott „Isten”-nek.

Hűha, de mi történik itt? Mi is ez a laza szövegvezetés? Egy paródia, karikatúra, vicc, ugratás? –

vetődhet fel a jogos kérdés. Nem az, még ha a látszat az is elsőre. Már korábban írtam egy ennél sokkal rövidebb felvezetőt, de beláttam, az nagyon kevés, még akkor is, ha az emberek nem nagyon olvasnak ma már el hosszabb szövegeket. Minél hosszabb egy szöveg, annál kevesebb az olvasója, ez egy elég egyértelmű tény és összefüggés. Itt viszont most jobban belemerülök a részletekbe, és levezetem, hogy néha a valóság tud a legmeglepőbb lenni, amit magam sem gondoltam volna, amikor belekezdtem a huszadik század végén, a huszonegyedik század kezdetén a kutatásaimba.

Ezen bevezető röviden leírja a lényeget, és van itt néhány válogatott írás, ami ízelítőt ad a teljesebb képhez.

Mielőtt belekezdenék a lényegbe írok néhány sort, hogy miért is lett ilyen személyes jellegű ez az egész. Jómagam egy nagyon biztos támpont - „érzékelő” - ebben a kísérletben, levezetésben, bizonyításban. Egyetlenegy olyan tulajdonságomról tudok, ami jelentősen eltér a jelenleg ~7,5

milliárd körüli föld átlag lakójától, de az nem kiemelkedő okosság és nem is kiemelkedő tudás, hanem az eltérő hipnábilitás. Azaz nem vagyok befolyásolható és hipnotizálható sem. Ergó nem hatnak rám mások mémjei sem. Mém immunitásom van. - Hümm ez van. Na akkor vágjunk bele: Amennyiben a tudományos módszertanon átfuttatjuk, átszűrjük „Isten”-t, akkor leválik róla a sok mítoszokra jellemző túlzás, felnagyítás, lódítás, és megmarad a valóság. Ami még így is szintén eléggé misztikus és hihetetlen nagyon sok ember számára. Persze ezt már nem is hinni kell, hanem tudni. Mert a hit csak a bizonytalanság, a nem tudás szinonimaszava. Ami biztos, azt tudni illik, és nem hinni. Aki meg következetesen szeretné, ha valami bizonytalan biztos legyen, az meg bízzon!

A Magyar Para-Kutatási Tudományos Társaságban 13-as tagszámú tagkönyvem, az AION

Alapítvány az emberi pszichikum képességeinek a kutatásáért, az Eötvös Loránd Tudományegyetem Kísérleti Pszichológia Tanszékén (mára már Kognitív Pszichológia Tanszék) tett kutatási munkákban való részvételem és ötleteim, a Tényeket Tisztelők Társasága-tagságom és szembeni kritikáim, a Magyar Szkeptikus Társaságra való ráhatásaim mind-mind segítettek abban, hogy elkezdtem egy olyan dolgot, amibe egy átlagos ember, de pláne tudós, a saját pszichés kötöttségei miatt bele sem vág. Annyi mindent tapasztaltam, ami képessé tett két fontos dologra: 1. Ne legyenek pszichológia és gondolkozásbeli gátjaim.

2. Az emberi elme önbecsapási trükkjeit is el tudjam kerülni.

Úgy nézett akkor és most is ki, hogy rajtam kívül erre senki sem vállalkozott. Akik tettek valami kutatást e téren, azok többnyire előelképzeléseiket vagy saját ideológiájukat próbálták csak meg igazolni. Jellemzően elfogultak, és teljességgel botrányos módon kezelték a logikát is. Összegezve végigmentem az ismert logikai istenérveken (Anzelm ontológiai istenérve, Descartes ontológiai istenérve, kozmológiai istenérv, Pascal valószínűségi érve, Aquinói „Szent” Tamás az „első mozgató”-

érve, moralitás érv, Gödel ontológiai istenérve, William Paley tervezettség érve), továbbá a jelentősebb filozófusok, pszichológusok, pszichiáterek, fizikusok, matematikusok és még zoológusok ez irányú munkásságain. Netes fórumokon és tudományos vitákban is felvetettem a kérdéskört, még teológusokkal és vallástudományi szakemberekkel is konzultáltam. Eredmény: senki sem foglalkozott

„Isten”-nel valóban tudományos igénnyel. A teológia meg eleve egy áltudományi ág, ott ez el sem várható.

Egyre több helyen ütköztem egy ilyen válaszba, hogy miért nem: „Isten egyértelműen kívül fekszik a tudomány hatókörén. Nem lehet sem bizonyítani, sem cáfolni.” Nagyon sokan ezzel győzködtek. Nekem ez sehogyan sem volt logikus. Egyrészt mert ez tudományos állításnak próbál látszani, de azt igazolni kellene, de az nem történt meg. Elég hamar rájöttem, hogy ez csak egy átverés. Egy körbezárt hivatkozás (petitio principii), ami gondolkozásbéli és érvelési hiba. Nem megengedett a tudományban. Tehát hamar túlléptem rajta, és elkezdtem a konkrét tudományos módszertani vizsgálatot „Isten”-nel, ha már más addig nem tette meg.

A tudományos módszertannak sokféle útja és módja van, de az első és legfontosabb az ilyen esetekben, amikor nincsenek kézzelfogható és egyértelmű támpontok – csak leírások, vélekedések, részkutatások, megérzések, tippek – az adatgyűjtés. Tehát elkezdtem összegyűjteni, hogy mit tartanak a világban az emberek „Isten”-nek. Eléggé hosszas és pepecs munka volt, és ami nagyon fontos, ilyenkor nem szabad, hogy esetleges előfeltételezéseink alapján részrehajlóak legyünk, és csak az elképzeléseinkkel egyezőeket tegyük a „kosárba”. Ami, bevallom, nekem is volt, de mára már nincs. Nekem akkor amolyan morfogenetikus mező istenképem volt. Ezt kicsit körülírom, hogy akkor én mit is értettem alatta. Amivel akkor a tudományos-fantasztikus irodalom és a tudósok is foglalkoztak. Tehát hogy az emberek gondolatai, bölcsessége és tudása nem vész el, hanem az valahogyan kapcsolódik és összegződik. Kicsit én beleértettem a többi élőlényt is. Ez az összemberi és más élőlényi tudás az, ami akár ha nem jelenleg, hanem csak a jövőben jön létre, de képes lehet arra is, hogy az időben visszanyúlva megteremtse önmagát. Sok tudós eljátszott ezzel a gondolattal, csak ők jellemzően számítógépekkel modellezték ezt le. Példának a látszólagos vagy valódi időparadoxon probléma elemezgetésére csak a legfrissebb és jelentősebb sci-fi alkotást, a „Csillagok között” 2014-es filmet említem meg, amelyben ilyen gondolatok köré lett írva a film forgatókönyve.

Visszatérve a fantasztikumból vagy esetleg a jövőbeli tudásunk szintjétől a jelenbe: Összegyűlt tehát több ezer, egészen pontosan cirka ötezer körüli „Isten”-definícióm, vagy magyarul és érthetőbben fogalmazva meghatározásom. Nagyon sok és nagy mennyiségű adat. Amely a teológiai lexikonban való megfelelőségtől a legegyszerűbb, akár ironikus elgondolásig terjedt. Nem láttam és nem is lett volna értelme az egészet rögzíteni és eltenni az utókornak, mert ez gyakorlatilag bármikor újra begyűjthető. Mit tettem helyette? Kiszűrtem az ismétlődéseket és szinte teljesen ugyanolyan jellegű meghatározásokat, és máris leapadt a gyűjteményem egy sokkal kezelhetőbb 100-150 közé eső darabszámra. Más szűrési elvet nem alkalmaztam, és így bizony bekerültek olyan meghatározások is, amelyek sokak szerint nem is tartozhatnának bele. Szerintem viszont nagyon is, hiszen ki tudtam zárni esetleges saját emberi hibáimat saját magam ellenőrzésével.

A következő lépcső a beérkezett és kezelhetőre megszűrt adathalmaz rendszerezése és feldolgozása. Először is ezt a menynyiséget már rögzíteni tudtam, és ettől nem retten meg egy átlagember sem. Ő is képes lehet rá elolvasni és megérteni. A legegyértelműbb, hogy az ember

ilyenkor a matematikához hasonlóan „közös nevezőt” próbál keresni, na de az itt egyértelműen nem volt és nincs is. Aztán egyenként kezdtem el egy-egy leírás elemzését alávetve a logikának és sokszor a belső önellentmondásainak. Ez sem volt jó módszer, és ott követtem is el hibákat, amit mindenki más is elkövet, amikor még a tudása kevesebb a későbbi tudásához viszonyítva. Így igazából lényegtelenek is az „Isten”-meghatározásokhoz írt kommentárjaim. Azok inkább amolyan irodalmi és szórakoztató okoskodások. Egy dolog viszont bizonyítva lett: az, hogy az emberek annyiféleképpen határozzák meg „Isten”-t, hogy ez egyértelmű bizonyítéka, hogy nem ugyanabban az „Isten”-ben hisznek, és nem ugyanazt az „Isten”-t tagadják.

Eleve lehetetlen lenne és a tudományos módszertan előírásai szerint nem is kell törekedni egy olyan „Isten”-meghatározásra, amely minden vallást kielégítene. Ha ez lehetséges lett volna valaha is, nem lenne több tízezernyi vallása és istene az emberiségnek … De van. Ebből következik, hogy a további elemzésnél a logika és a bizonyíthatóság és a következetesség az, ami számít. Ilyenkor a tudomány azt javasolja, hogy állítsunk fel lehetséges teóriákat. Azokat teszteljük, pontosítsuk, ha lehetséges. Amelyiket nem lehetséges, azt vessük el. Ami csak pontatlan, vagy részhibák vannak benne, azzal tovább kísérletezzünk. Ezt is tettem. Sőt, jómagam levontam egy következtetést, ami a végeredményhez igen közel álló jellegű volt akkor szerintem. Ezt publikáltam és ki is tettem kritikai próbákra. Sőt még egy egymillió forintos díjat is kiírtam az esetleges sikeres cáfolónak, ha nem lenne igaz, és százezer forintot kapott volna mindenki, aki érdemi kiegészítéssel vagy pontosítással állt volna elő. A kritikai próbákat kiállta, nem volt cáfolat, de önmagam nem voltam elégedett, mert túl bonyolult volt, és nem éreztem úgy, hogy tökéletes lenne, és főként nem közérthető: Általános Isten (továbbiakban Isten); egyes emberek és embercsoportok tudatában és tudattalanjában lévő speciális érzésforma, érzelemtípus. Istennel egyesek (az istenhívők) a világ és az élet keletkezését, felépítését, működését próbálják meg elképzelten és logikátlanul magyarázni, illetve élethelyzeteikre keresnek megoldást általa. Míg másokra (például az ateistákra, realistákra, naturalistákra, materialistákra, szkeptikusokra is) Isten tudattalanul is olyan hatással lehet, hogy logikai és kritikai érzékük az istenhívőkéhez hasonlóan torzul bizonyos területeken.

Ez a meghatározás hétköznapi, de még szakemberek számára is nehezen érthető. Ezt a hibáját mindig is láttam. Ezért egyszerűsítettem és lerövidítettem.

Ezen elemzési, folyamatos tesztelési, tömörítési, tökéletesítési folyamatokkal is elment sok minden más foglalatosságom mellett vagy másfél évtizedem, de a végén kiadódott egy olyan és eléggé pontos tudományos Isten-definíció, amit már nyugodtan lehet akár minden túlzás nélkül is tudományos ténynek is állítani. Hiszen ezen Isten valóságossága már igazolt és igazolható. Azt tettem továbbá, hogy a lehetséges és jellemző nem valódi, hanem álkifogások ellen összeállítottam érv- és bizonyítékrendszereket, és azokat is tovább teszteltem. Különös tekintettel a pszichológiai hatásokra. Melléktermékként vagy mellékhatásként egyértelmű lett az eredmények miatt, hogy ezzel nem csak az istenhitek, de az istentagadások is elvesztik logikai alapjaikat. Amennyiben az adott istenhit, vagy ateizmusfajta képviselői elveiket, világnézetüket, hitüket logikusnak állítják, és nem csak egy sajátosan emberi kulturális játéknak, mint például én az egyik vallásomat, a Jedi vallást.

Magam is meglepődtem rajta, de megdőlt, megdöntöttem az ateizmust. Isten, az általános és tudományos Isten ugyanis ez, és ezt semmi értelme tagadni, mert igaz. A tudomány szűrője csak azt engedte át, ami a valóság: