Kommentár
a foglalkoztatási
törvényhez

Kiadja a

CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft.

Budapest, 2013

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565, +36 (1) 464-5656

Fax: +36 (1) 464-5657

E-mail: info@complex.hu

Internet: www.complex.hu

Felelős vezető: a CompLex Kiadó Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Tóth Gábor

A kiadványok szerkesztésért felelős: Dr. Csizner Ildikó

Felelős szerkesztő: Gócza Éva

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: CompLex Kiadó Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 262 8

Termékkód: YEB1430

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén,

továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

Kommentár
a foglalkoztatási
törvényhez

Kommentár a foglalkoztatás elősegítéséről
és a munkanélküliek ellátásáról szóló
1991. évi IV. törvényhez

CompLex Kiadó, Budapest, 2013

Szerzők:

dr. Boncz Tünde

dr. Funtig Zoltán

Kézirat lezárva:

2013. január 1.

© dr.Boncz Tünde, dr. Funtig Zoltán, Budapest, 2013

© CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft., Budapest, 2013

A CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft. az 1795-ben alapított

Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

RÖVIDÍTÉSEK JEGYZÉKE

Art.

az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény

Bgtv.

a Bérgarancia Alapról szóló 1994. évi LXVI. törvény

EGT

Európai Gazdasági Térség

EMMA

Egységes Magyar Munkaügyi Adatbázis

Esélytv.

az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény

EURES

Európai Foglalkoztatási Szolgálat

FEOR

Foglalkozások Egységes Osztályozási Rendszere

Flt.

a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991 évi IV. törvény

ILO

Nemzetközi Munkaügyi Szervezet

Ket.

a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény

Met.

a munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996. évi LXXV. törvény

Mt.

a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény

NFA

Nemzeti Foglalkoztatási Alap

NFSZ

Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat

NMH

Nemzeti Munkaügyi Hivatal

Pftv.

a pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról szóló 2004. évi CXXIII. törvény

Ptk.

a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény

Szja tv.

a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény

Szoc. tv.

a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény

Sztv.

a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény

Tao

a társasági adóról és az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény

Tbj.

a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánynyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény

Tny.

a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény

1991. ÉVI IV. TÖRVÉNY A FOGLALKOZTATÁS ELŐSEGÍTÉSÉRŐL ÉS A MUNKANÉLKÜLIEK ELLÁTÁSÁRÓL

I. Fejezet

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. § A foglalkoztatás elősegítése a munkanélküliség megelőzése és hátrányos következményeinek enyhítése érdekében a Kormány, a helyi önkormányzatok, továbbá a munkaadók és a munkavállalásra jogosultak, valamint az utóbbiak érdekképviseleti szervezetei együttműködnek.

1. A munkaerőpiac szereplőinek együttműködése a foglalkoztatás elősegítése érdekében

A foglalkoztatás elősegítésével és a munkanélküliség kezelésével kapcsolatos állami feladatokat, a támogatások és ellátások körét, ezek juttatásának feltételrendszerét, a kifizetésekre fedezetet biztosító Nemzeti Foglalkoztatási Alap bevételeit és kiadásait, az alap működtetésével, felhasználásával kapcsolatos rendelkezési jogosultságokat, az eljáró közigazgatási szerveket, e szervek hatáskörét az 1991. évi IV. törvény (a továbbiakban: Flt.) keretjellegűen szabályozza. A végrehajtást segítő részletszabályokat kormányrendeletek és miniszteri rendeletek határozzák meg.

A munkaadóknak, álláskeresőknek adható támogatási lehetőségeket, az ellátások fajtáit és nagyságrendjét nagymértékben befolyásolja a foglalkoztatási helyzet alakulása, a munkanélküliség nagyságrendje és összetétele, a támogatási célok változása, egyes hátrányos helyzetben lévő munkavállalói rétegek kiemelt támogatásának igénye és e szakmai szempontok mellett a közigazgatás korszerűsítésével kapcsolatos kormányzati elképzelések. Az Flt. ezért az aktuális munkapiaci igényeknek megfelelően, hatálybalépése óta folyamatosan változott.

2. Álláskeresési ellátások formáiban, időtartamában és a nemzeti foglalkoztatási szervezetben bekövetkezett változások

Az Flt. 2011. évi módosításai annak a kormányzati célnak az eléréséhez teremtették meg a jogi hátteret, amelynek középpontjában a legális munkára ösztönzés, a foglalkoztatottsági szint növelése állt. Az Flt. rendszere elsősorban a munkaadóknak biztosított foglalkoztatási támogatások szélesítésével próbálta ösztönözni a munkáltatókat arra, hogy munkahelyeket teremtsenek, álláskeresőket alkalmazzanak. A másik oldalról, az álláskeresők részéről a korábbi ellátó rendszer nemigen tartalmazott olyan elemeket, amelyek a mihamarabbi elhelyezkedésre késztették volna a munkanélkülieket. A 2011. szeptember 1-jétől hatályba lépett törvénymódosítás rendelkezései már e célt szolgálták. A változás lényege, hogy átalakult az álláskeresőket ellátó rendszer, amelyben kiemelt szerepet kapott az, hogy az álláskereső önmaga is intenzíven keressen munkahelyet.

– Az álláskeresési járadék folyósításának két szakasza megszűnt és az álláskeresési járadék folyósítási ideje lecsökkent. A korábbi 270 nap helyett 90 napra lehet álláskeresési járadékot megállapítani.

– Megszűnt az álláskeresési segély első (járadék utáni) és második (200 nap munkaviszonnyal megállapítható) típusa.

– A korábbi 3-as típusú álláskeresési segély megmaradt nyugdíj előtti álláskeresési segély néven. A jogosultsági feltételek azonosak azzal a különbséggel, hogy a korábbi 140 nap helyett 45 napos előzetes álláskeresési járadékon töltött idő szükséges.

– Egyszerűsödött az úgynevezett egyösszegű kifizetések módja. Mivel a járadékfolyósítás két szakasza megszűnt, ezért az álláskeresési járadék még hátralévő időtartamára járó juttatás összege egységesen a fennmaradó juttatás 80%-a.

– Az álláskeresési járadékra való jogosultsági időt (a jelentkezést megelőzően munkaviszonyban töltött időt) a megelőző öt év helyett a megelőző három évben kell vizsgálni, a járadék megállapításához szükséges minimális munkaviszonyban töltött idő 365 napról 360 napra csökkent.

– Az álláskeresési járadék megállapításakor alapul vett hároméves időtartam nem hosszabbodik meg azokkal az egyébként elfogadott kitoló időszakokkal (gyes, gyed, sorkatonai szolgálat stb.), amikor az ügyfél munkaviszonyban, vállalkozói-, vagy közfoglalkoztatási jogviszonyban állt.

– A korábbi öt nap helyett tíz nap jogosultsági idő szükséges egy nap járadék folyósításához.

– Az álláskeresési járadék maximális mértéke, a kötelező legkisebb munkabér napi összegének megfelelő összegre csökkent, a korábban kifizethető minimálbér 120%-áról.

A foglalkoztatást elősegítő támogatásban részesülővel a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 76–77. §-ain alapuló hatósági szerződést kötnek. Ebben határozzák meg a támogatás formáját, mértékét, a folyósítás időtartamát, módját, a támogatás nyújtásának egyéb feltételeit, a felek jogait és kötelezettségeit, a szerződésszegés jogkövetkezményeit. Szerződésszegés esetén a támogatás visszaköveteléséről közigazgatási határozatban kell rendelkezni.

2011. január 1-jétől, majd szeptember 1-jétől és 2012. január 1-jétől ismét jelentősen változott a munkanélküliség kezelése, a támogatási formák, valamint a munkaügyi szervezet rendszere.

A munkanélküli ellátó rendszerből kikerült álláskeresők a jövőben a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben (a továbbiakban: Szoc.tv.) foglaltak szerint a korábbi rendelkezésre állási támogatás, majd bérpótló juttatás helyett foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosultak. A jogosultságot évente fogják felülvizsgálni, ennek eredményeként csak az lesz jogosult a támogatásra, aki a megelőző 1 évben legalább 30 nap munkavégzést tud igazolni. Ebbe beszámít például a munkaerő-piaci programban való részvétel, az egyszerűsített foglalkoztatás körében végzett munka, az adórendszeren kívüli keresettel járó háztartási munka, vagy a hat hónapot meghaladó időtartamú képzésben történő részvétel időtartama. A foglalkoztatást helyettesítő támogatásban részesülő köteles a munkaügyi központtal álláskeresőként együttműködni, ennek keretében a felajánlott munkalehetőséget elfogadni, iskolai végzettségétől és szakképzettségétől függetlenül. A foglalkoztatást helyettesítő támogatás összege az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 80%-a: 22 800 Ft/hó.

2011. szeptember 1-jétől bevezetett támogatott foglalkoztatási forma a közfoglalkoztatás.

A közfoglalkoztatástól és a közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó törvények módosításáról szóló 2011. évi CVI. törvény speciális (atipikus) foglalkoztatási formaként szabályozza a közfoglalkoztatási jogviszonyt.

A törvény 1–4. §-ai meghatározzák

– a közfoglalkoztatási jogviszony és a munkaviszony eltéréseit,

– a közfoglalkoztató többlet kötelezettségeit,

– a közfoglalkoztatók és a közfoglalkoztatottak személyi körét, és hogy

– közfoglalkoztatási jogviszony mely munkákra létesíthető.

A Kormány az Flt. felhatalmazása alapján a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról szóló 375/2010. (XII. 31.) Korm. rendeletében határozta meg a közfoglalkoztatás állami támogatásának részletes szabályait.

A Nemzeti Foglalkoztatási Alap közfoglalkoztatási támogatások előirányzata terhére támogatás nyújtható a közfoglalkoztatásról szóló törvényben meghatározott közfoglalkoztatók részére közfoglalkoztatási jogviszony létesítéséhez, továbbá vállalkozás részére, ha foglalkoztatást helyettesítő támogatásban (bérpótló juttatásban) részesülő személyt foglalkoztat.

Az előirányzat terhére nyújtható támogatások:

a) rövid időtartamú közfoglalkoztatás támogatása;

b) hosszabb időtartamú közfoglalkoztatás támogatása;

c) országos közfoglalkoztatási program támogatása;

d) közfoglalkoztatás mobilitását szolgáló támogatás (közhasznú kölcsönzők részére);

e) vállalkozás részére foglalkoztatást helyettesítő támogatásban (bérpótló juttatásban) részesülő személy foglalkoztatásához nyújtható támogatás.

Ezzel párhuzamosan 2011. január 1-jétől az Flt. 16/A–16/B. §-aiból hatályon kívül helyezésre került a közhasznú munkavégzés támogatása és a rendelkezésre állási támogatásra jogosult személy foglalkoztatásának támogatása is.

A munkaügyi szervezet 2011. év folyamán szintén jelentős változáson ment át. Az új szabályokat a 323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet a Nemzeti Munkaügyi Hivatalról és a szakmai irányítása alá tartozó szakigazgatási szervek feladat- és hatásköréről részletezi. Ennek alapján a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat a Nemzeti Munkaügyi Hivatalból, a megyei (fővárosi) kormányhivatalok munkaügyi központjaiból, a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala munkaügyi kirendeltségeiből áll. A munkaügyi központok a fővárosi és a megyei kormányhivatal munkaügyi feladatokat ellátó szakigazgatási szerveként működnek, a 7 régió szerinti korábbi szervezetrendszer megszűnt. A fővárosi és a megyei kormányhivatalokra vonatkozó szabályokat a 288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet tartalmazza.

Az Flt. 2013. január 1-jétől hatályba lépett módosításai a Kormány által indított közigazgatás-fejlesztési program részeként megvalósuló Magyary Egyszerűsítési Programmal függenek össze. E program célja többek között az ügyfelekre háruló adminisztratív terhek csökkentése, az eljárások egyszerűsítése, az ügyek gyorsabb, kevesebb utánajárással történő elintézése. E célok megvalósítása érdekében az Flt. módosításával az álláskeresőként való nyilvántartás szünetelése esetében egyáltalán nem, az álláskeresési járadék és nyugdíj előtti álláskeresési segély folyósításának szünetelése és megszüntetése esetében csak feltétlenül indokolt esetben lett szükség hatósági határozat meghozatalára.

A módosítással rugalmasabbá vált az állami foglalkoztatási szerv és az ügyfél közötti kapcsolattartás azzal, hogy lehetőség nyílt arra, hogy az álláskereső némely kötelezettségének (így az együttműködési kötelezettség keretében előírt, legalább három havonta történő jelentkezésnek, illetve a változásbejelentési kötelezettségének) elektronikus levéllel is eleget tehessen.

A módosítás pontosította az álláskeresési járadék, valamint a nyugdíj előtti álláskeresési segély folyósításának kezdő napjára vonatkozó szabályokat.

Ezen túlmenően a módosítás megszünteti a nyugdíj előtt álláskeresési segély jogosultsági feltételeire vonatkozó szabályokban tapasztalható indokolatlan megkülönböztetést az álláskeresési járadék folyósítási idejét kimerített és a folyósítási idő lejártát megelőzően elhelyezkedett álláskeresők között.

A járási (fővárosi kerületi) hivatalok 2013. január 1-jétől történő felállításával a munkaügyi szervezet is újabb átalakuláson esett át. A Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat szervezetrendszere továbbra is a Nemzeti Munkaügyi Hivatalból, a munkaügyi központokból és a munkaügyi kirendeltségekből áll.

A munkaügyi központ továbbra is a fővárosi és megyei kormányhivatal foglalkoztatási, munkaerő-piaci feladatokat ellátó ágazati szakigazgatási szerveként működik.

A munkaügyi kirendeltségek azonban 2013. január 1-jétől nem a munkaügyi központok alárendeltségében és azok részeként, hanem szervezetileg elkülönülve, a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala foglalkoztatási, munkaerő-piaci feladatokat ellátó ágazati szakigazgatási szerveként működnek tovább. A járási (fővárosi kerületi) hivatalok felállításáról a 2010. évi CXXVI. törvény, a járási (fővárosi kerületi) hivatalok részletes szabályairól, azok szakigazgatási szerveiről pedig a 218/2012. (VIII. 13.) Korm. rendelet rendelkezik.

Kapcsolódó jogszabályok

2011. évi CVI. törvény a közfoglalkoztatástól és a közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó, valamint egyéb törvények módosításáról

2010. évi CXXVI. törvény a fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól 76–77. §

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról 33–37/C. §

218/2012. (VIII. 13.) Korm. rendelet a járási (fővárosi kerületi) hivatalokról

323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet a Nemzeti Munkaügyi Hivatalról és a szakmai irányítása alá tartozó szakigazgatási szervek feladat- és hatásköréről

375/2010. (XII. 31.) Korm. rendelet a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról

2. § (1) A foglalkoztatás elősegítése és az álláskeresők támogatása során az egyenlő bánásmód követelményét meg kell tartani. E rendelkezés nem zárja ki azt, hogy a munkaerőpiacon hátrányos helyzetben levőket többletjogosultságok illessék meg.

Egyenlő bánásmód követelménye a támogatások és ellátások megállapítása során

Az Flt. 2. §-ában, az általános rendelkezései között – az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvénnyel (a továbbiakban Esélytv.) összhangban – deklarálja, hogy a foglalkoztatás elősegítése és a munkanélküliek ellátása során az egyenlő bánásmód követelményét meg kell tartani. A 2004. január 27-étől hatályos Esélytv. szerint ez azt jelenti, hogy az egyenlő bánásmód követelménye alapján a Magyarország területén tartózkodó természetes személyekkel, ezek csoportjaival, valamint a jogi személyekkel és a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekkel szemben e törvény rendelkezései szerint azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell eljárni.

Az egyenlő bánásmód követelményének megsértését eredményezi a közvetlen, illetve a közvetett hátrányos megkülönböztetés (amely megkülönböztetés az érintettet például neme, bőrszíne, nemzetisége, nemzetiséghez való tartozása, fogyatékossága, életkora, vallási meggyőződése, családi állapota, vagyoni helyzete stb. miatt éri), a zaklatás, a jogellenes elkülönítés, és a megtorlás.

Az Flt. rendelkezései azonban számos esetben éppen arra irányulnak, hogy az ún. hátrányos helyzetben lévő munkanélkülieket, munkát keresőket kiemelten kezelje, elhelyezkedésük érdekében őket előnyben részesítse, foglalkoztatásukat különféle támogatási formákkal ösztönözze, ezáltal munkaerő-piaci esélyegyenlőtlenségüket megszüntesse. Az Esélytv. alapján megengedett az ún. előnyben részesítés, mivel nem jelenti az egyenlő bánásmód követelményének megsértését az a rendelkezés, amely egy kifejezetten megjelölt társadalmi csoport tárgyilagos értékelésén alapuló esélyegyenlőtlenségének felszámolására irányul. Ennek feltétele, hogy az erre vonatkozó szabály törvényen, vagy törvény felhatalmazása alapján kiadott kormányrendeleten, illetve kollektív szerződésen alapuljon és határozott időre, vagy határozott feltétel bekövetkeztéig szóljon, ne sértsen alapvető jogot, ne biztosítson feltétlen előnyt, és ne zárja ki az egyéni szempontok mérlegelését. Erre tekintettel az Flt. jelen szakasza is rögzíti, hogy az egyenlő bánásmód követelménye nem zárja ki azt, hogy a munkaerőpiacon hátrányos helyzetben lévőket többletjogosultságok illessék meg.

Az Esélytv. 4. §-a alapján – többek között – a hatósági jogkört gyakorló szervezetek, költségvetési szervek, így a Nemzeti Munkaügyi Hivatal, a munkaügyi központok és a munkaügyi kirendeltségek jogviszonyaik létesítése során, jogviszonyaikban, eljárásaik és intézkedéseik során kötelesek betartani az egyenlő bánásmód követelményét.

A foglalkoztatási jogviszonyok (pl. munkaviszony, közalkalmazotti, kormányzati szolgálati és közszolgálati jogviszony), valamint a munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyok (pl. vállalkozási és megbízási szerződés alapján létrejött jogviszony, személyes közreműködéssel járó gazdasági és polgári jogi társasági tevékenységnek a munkavégzésre irányuló elemei) tekintetében az Esélytv. 21–23. §-ai részletezik az egyenlő bánásmód követelményét sértő munkáltatói intézkedések körét.

A foglalkoztatással összefüggő, az egyenlő bánásmód követelményét sértő munkáltatói intézkedéssel szemben például munkaügyi per indítható, vagy bejelentést lehet tenni jogsértés miatt a Nemzeti Munkaügyi Hivatal Munkavédelmi és Munkaügyi Igazgatóságához, illetve területi szerveihez.

A fentieken túlmenően az egyenlő bánásmód követelményének érvényesülését országos hatáskörű közigazgatási szervként az Egyenlő Bánásmód Hatóság ellenőrzi és jogsértés megállapítása esetén különféle intézkedéseket hozhat: például elrendelheti a jogsértő állapot megszüntetését, megtilthatja a jogsértő magatartás további folytatását, a jogsértést megállapító határozatát nyilvánosságra hozhatja, ötvenezer forinttól hatmillió forintig terjedő bírságot szabhat ki. Az Egyenlő Bánásmód Hatóság ezen kívül a közérdekű igényérvényesítés joga alapján pert indíthat a jogaikban sértett személyek és csoportok jogainak védelmében, továbbá az érintettek számára folyamatos tájékoztatást ad és segítséget nyújt az egyenlő bánásmód megsértése elleni fellépéshez. A Hatóság feladatait és jogkörét az Esélytv., az Egyenlő Bánásmód Hatóságról és eljárásának részletes szabályairól szóló 362/2004. (XII. 26.) Korm. rendelet, továbbá a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 169/B–M. §-ai tartalmazzák.

Kapcsolódó joggyakorlat

MK 97. állásfoglalás Nem minősül hátrányos megkülönböztetésnek a munka jellegéből vagy természetéből egyértelműen következő megkülönböztetés, így különösen az alkalmazásnál számba vehető minden lényeges és jogszerű feltételre alapított megkülönböztetés.

Kapcsolódó jogszabályok

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól 169/B–169/M. §

2003. évi CXXV. törvény az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról

362/2004. (XII. 26.) Korm. rendelet az Egyenlő Bánásmód Hatóságról és eljárásának részletes szabályairól

2. § (2) A menekültként, oltalmazottként vagy menedékesként elismert, továbbá a bevándorolt vagy letelepedett jogállású, valamint a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyeket az e törvény és végrehajtási szabályai által tartalmazott jogokat és kötelezettségeket illetően a magyar állampolgárral azonos jogok és kötelezettségek illetik meg és terhelik. Törvény, valamint kormányrendelet e szabálytól a külön törvény szerint a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy (a továbbiakban: a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy) tekintetében eltérő szabályokat állapíthat meg.

1. Nem magyar állampolgárokra vonatkozó szabályok

2010. január 1-jétől kiegészült az Flt. 2. § (2) bekezdése, amely az állampolgárság miatti megkülönböztetésekkel kapcsolatos antidiszkriminációs szabályokat egységesen e helyen deklarálja. Ennek alapján a magyar állampolgárral azonos jogok és kötelezettségek illetik meg, illetve terhelik a menekültként, oltalmazottként, menedékesként elismert, továbbá a bevándorolt vagy letelepedett jogállású, valamint a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyeket. Ez utóbbi személyi kör esetében az Flt. e szakasza lehetőséget biztosít arra, hogy törvény, vagy kormányrendelet rájuk vonatkozóan eltérő szabályokat állapítson meg.

2. A menekültként elismert

A menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény alapján Magyarország menekültként ismeri el azt a külföldit, akinek az esetében az Alaptörvény XIV. cikk (3) bekezdésében meghatározott feltételek fennállnak. Az Alaptörvény e szakasza alapján Magyarország – ha sem származási országuk, sem más ország nem nyújt védelmet – kérelemre menedékjogot biztosít azoknak a nem magyar állampolgároknak, akiket hazájukban vagy a szokásos tartózkodási helyük szerinti országban faji, nemzeti hovatartozásuk, meghatározott társadalmi csoporthoz tartozásuk, vallási, illetve politikai meggyőződésük miatt üldöznek, vagy az üldöztetéstől való félelmük megalapozott.

Az üldözéstől való megalapozott félelem alapulhat olyan eseményeken is, amelyek azt követően következtek be, hogy a külföldi a származási országát elhagyta, vagy a külföldi olyan tevékenységén, amelyet a származási országa elhagyását követően fejtett ki.

A menekültként és a menedékesként elismerését kérő külföldinek, illetőleg a menedékesnek joga van a Magyarországon való tartózkodáshoz.

A menekültet általánosságban a magyar állampolgárokra vonatkozó jogok illetik meg, és kötelezettségek terhelik, kivéve: a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választása, valamint a helyi népszavazás és a helyi népi kezdeményezés kivételével nem rendelkezik választójoggal; nem tölthet be olyan munkakört, és nem viselhet olyan tisztséget, amelynek ellátását jogszabály magyar állampolgársághoz köti.

3. Oltalmazottként elismert

A menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény alapján Magyarország oltalmazottként kiegészítő védelemben részesíti azt a külföldit, aki nem felel meg a menekültkénti elismerés feltételeinek, de fennáll annak a veszélye, hogy származási országába történő visszatérése esetén őt súlyos sérelem érné, és nem tudja, vagy az e veszélytől való félelmében nem kívánja a származási országa védelmét igénybe venni. A súlyos sérelemtől vagy a sérelem veszélyétől való félelem alapulhat olyan eseményeken is, amelyek azt követően következtek be, hogy a külföldi a származási országát elhagyta, vagy a külföldi olyan tevékenységén, amelyet a származási országa elhagyását követően fejtett ki.

A menekültügyi hatóság oltalmazottként ismeri el azt a külföldit, aki igazolja, vagy valószínűsíti, hogy rá nézve az oltalmazottként történő elismerés törvényi feltételei fennállnak.

4. A menedékesként elismert

A 2007. évi LXXX. törvény alapján: Magyarország menedékesként ideiglenes védelemben részesíti azt a külföldit, aki Magyarország területére tömegesen menekülők olyan csoportjába tartozik, amelyet

a) az Európai Unió Tanácsa – a 2001/55/EK tanácsi irányelvben meghatározott eljárás szerint – ideiglenes védelemre jogosultként elismert, vagy

b) az Országgyűlés ideiglenes védelemre jogosultként ismert el, mivel a csoportba tartozó személyek hazájukból fegyveres konfliktus, polgárháború vagy etnikai összecsapás, illetve az emberi jogok általános, módszeres vagy durva megsértése – így különösen kínzás, kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód – miatt elmenekülni kényszerültek. A menekültügyi hatóság menedékesként ismeri el azt a külföldit, aki igazolja, vagy valószínűsíti, hogy rá nézve az a) vagy b) pontjában foglalt feltétel fennáll.

A menedékes jogosult a menekültügyi hatóság által kiállított személyazonosításra alkalmas, magyarországi tartózkodásra és ellátásra jogosító okmányra, a külföldiekre vonatkozó általános szabályok szerinti munkavállalásra, a törvényben és kormányrendeletben foglaltak szerint szállásra és ellátásra.

Magyarország által menekültként, oltalmazottként, valamint menedékesként elismert személy menedékjogot élvez.

A menedékjog: jogcím Magyarország területén való tartózkodásra, egyidejű védelem a visszaküldés, a kiutasítás és a kiadatás ellen.

5. A bevándorolt és letelepedett jogállású

A külföldiek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2001. évi XXXIX. törvény 2007. július 1-jétől hatályon kívül helyezésre került, de a hatálybalépése előtt kiadott bevándorlási engedély, illetve letelepedési engedély az érvényességi idején belül az abban foglaltak szerinti tartózkodásra jogosít. A korábbi szabályozás kétféle tartózkodási jogcímet határozott meg:

– a tartózkodási engedélyt: amely legfeljebb 2 évre (kivételesen 4 évre) volt kiadható, de alkalmanként további 2 évvel meghosszabbítható volt. Ha a tartózkodás célja munkavégzés, vagy más jövedelemszerző tevékenység, a tartózkodási engedély első alkalommal legfeljebb négy évre volt kiadható.

– a letelepedési engedélyt: amely életvitelszerű, folyamatos és határozatlan idejű magyarországi tartózkodásra jogosított. A letelepedési engedély „váltotta fel” a korábbi bevándorlási engedélyt.

2007. július 1-jétől az EGT-tagállamok állampolgárainak és a harmadik országbeli államok polgárainak beutazására és tartózkodására eltérő rendelkezések lettek irányadóak. Az e naptól hatályon kívül helyezett 2001. évi XXXIX. törvény helyett az új szabályokat

– egyrészt a 2007. évi I. törvény tartalmazza, amely a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szól,

– másrészt a 2007. évi II. törvény, amely a harmadik országbeli állampolgárok beutazására és tartózkodására vonatkozó szabályokat részletezi (Harmtv.).

Uniós jogelv a személyek szabad áramlása, amelyre tekintettel a 2007. évi I. törvény a 2004/38/EK irányelv alapján rögzíti, hogy a szabad mozgás és az ehhez kapcsolódó tartózkodás joga az unió tagállamainak polgárai és meghatározott családtagjaik számára az Európai Közösséget létrehozó szerződésből, mint közösségi alapjogból ered. E joggal rendelkező személyek magyarországi munkavégzéséhez nincs szükség engedélyre (eltekintve a kivételektől).

6. A szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek

A 2007. évi I. törvény alapján a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek köre a következő (EGT-állampolgárok):

a) magyar állampolgár kivételével – az Európai Unió tagállama állampolgára, és

b) az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban részes más állam állampolgára, (idetartoznak az Unió tagállamainak állampolgárain kívül: Norvégia, Liechtenstein, Izland állampolgárai) továbbá,

c) az Európai Közösség és tagállamai, valamint az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban nem részes állam között létrejött nemzetközi szerződés alapján a szabad mozgás és tartózkodás joga tekintetében az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban részes állam állampolgárával azonos jogállású személyek (ilyen megállapodás van például a Svájci Államszövetséggel, ezért a szerződésben foglalt személyi kör vonatkozásában érvényesülnek e jogok). Ennek alapján a svájci állampolgárokra is kiterjed a szabad belépés, tartózkodás, munkavállalás vagy szolgáltatásnyújtás szabadságának joga, a diplomák kölcsönös elismerése és a szociális biztonsági rendszerek koordinációjára vonatkozó szabályok alkalmazhatósága.

Családtagjaik, eltartottjaik:

d) az EGT-állampolgár magyar állampolgársággal nem rendelkező, az EGT-állampolgárt kísérő vagy hozzá csatlakozó családtagja (az EGT-állampolgár családtagja),

e) a magyar állampolgár magyar állampolgársággal nem rendelkező, a magyar állampolgárt kísérő vagy hozzá csatlakozó családtagja (a magyar állampolgár családtagja), valamint

f) annak az EGT-állampolgárt vagy a magyar állampolgárt kísérő vagy hozzá csatlakozó személy, aki

–  a magyar állampolgár eltartottja, vagy vele legalább egy éve egy háztartásban él, illetve akiről súlyos egészségügyi okból a magyar állampolgár személyesen gondoskodik,

–  abban az országban, ahonnan érkeznek – az EGT-állampolgár eltartottja volt, vagy vele legalább egy évig egy háztartásban élt, illetve akiről súlyos egészségügyi okból az EGT-állampolgár személyesen gondoskodik,

és a hatóság családtagként való beutazását és tartózkodását engedélyezi.

A 2007. évi I. törvény szerint családtagnak az alábbi személyek tekintendők:

– az EGT-állampolgár házastársa,

– a magyar állampolgár házastársa,

– az EGT-állampolgár vagy házastársa 21. életévet be nem töltött vagy eltartott leszármazója,

– a magyar állampolgár vagy házastársa 21. életévet be nem töltött vagy eltartott leszármazója,

– ha e törvény másként nem rendelkezik, az EGT-állampolgár vagy házastársa eltartott felmenője, valamint

– a magyar állampolgár vagy házastársa felmenője,

– a kiskorú magyar állampolgár felett szülői felügyeleti joggal rendelkező személy,

– akinek az eljáró hatóság családtagként való beutazását és tartózkodását engedélyezi,

– az EGT-állampolgár harmadik országbeli állampolgár élettársa, amennyiben magyar hatóság vagy az Európai Unió más tagállamának hatósága előtt regisztrált élettársi kapcsolatot létesített,

– a magyar állampolgár harmadik országbeli állampolgár élettársa, amennyiben magyar hatóság vagy az Európai Unió más tagállamának hatósága előtt regisztrált élettársi kapcsolatot létesített.

Az új törvény bővíti a családtag fogalmát, és a családtagok tartózkodási jogának fennmaradását is bővíti. Az EGT-állampolgár harmadik országbeli családtagjai tekintetében a belépés, a tartózkodás jogával kapcsolatos adminisztratív akadályok is csökkentek.

Nem alkalmazható a 2007. évi I. törvény a külön törvény alapján a magyar menekültügyi hatóság által menekültként elismert, illetve ideiglenes vagy kiegészítő védelemben részesített személyekre, valamint lehetővé teszi kedvezőbb rendelkezések alkalmazását a diplomáciai vagy egyéb személyes mentességet élvező, illetve nemzetközi szerződés alapján beutazó EGT-állampolgárokra nézve, ha nemzetközi szerződés ekként rendelkezik.

A 2007. évi I. törvényben a magyarországi tartózkodás feltételei a tartózkodás időtartama szerint kerültek meghatározásra.

– Három hónapot meg nem haladó tartózkodás: külön engedély nélkül illeti meg az EGT-állampolgárt és családtagját.

– Három hónapot meghaladó tartózkodás joga már feltételekhez kötött. Az érintettnek be kell jelentkeznie az illetékes hatóságnál, amely nem tartózkodási engedélyt, hanem regisztrációs igazolást állít ki.

– Az állandó tartózkodás jogát az az EGT-állampolgár és családtagja kaphatja meg, aki 5 évig megszakítás nélkül, jogszerűen tartózkodott Magyarországon. A szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog közrendi, köz- és nemzetbiztonsági, és közegészségügyi okból korlátozható.

A 2007. évi I. törvény rendelkezik a magyar és EGT-állampolgárok harmadik ország állampolgárságával rendelkező családtagjai beutazásáról és tartózkodásáról is, biztosítva a fogadó állam állampolgáraival megegyező egyenlő bánásmódot, illetve a kiutasítás elleni védelmet. A harmadik ország állampolgárságával rendelkező családtagok nem tartoznak az irányelv hatálya alá, de legalább olyan elbánásban kell őket részesíteni, mint a magyar vagy EGT-állampolgár családtagokat.

A szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy magyarországi munkavégzése

Munkavállalási engedély nélkül dolgozhat Magyarországon a fentiekben részletezett, a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyi kör (azaz az EGT-állampolgár és családtagja, a magyar állampolgár családtagja, továbbá a törvényben meghatározott személyeket kísérő, vagy hozzá csatlakozó személy).

Az EGT-állampolgárok:

– az Európai Unió 27 tagállamának: Ausztria, Belgium, Bulgária, Ciprus, Csehország, Dánia, Egyesült Királyság, Észtország, Finnország, Franciaország, Görögország, Hollandia, Írország, Lengyelország, Lettország, Litvánia, Luxemburg, Magyarország, Málta, Németország, Olaszország, Portugália, Románia, Spanyolország, Svédország, Szlovákia, Szlovénia állampolgárai;

– további három, Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló megállapodás részes állam állampolgárainak: Izland, Liechtenstein és Norvégia állampolgárainak; valamint

– az EK és tagállamai, valamint az EGT-megállapodásban nem részes állam között létrejött nemzetközi szerződés alapján (ilyen megállapodás a Svájci Államszövetséggel van).

Családtagjaik (és a kísérő, vagy hozzá csatlakozó személy):

– az EGT-állampolgár, magyar állampolgársággal nem rendelkező családtagjának,

– magyar állampolgár, magyar állampolgársággal nem rendelkező családtagjának,

– EGT-állampolgárt, vagy magyar állampolgárt kísérő, vagy hozzá csatlakozó személy – aki megfelel a törvényben meghatározott egyéb feltételeknek.

A szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek tekintetében az Flt. lehetőséget biztosít arra, hogy törvény, vagy kormányrendelet rájuk nézve eltérő szabályokat fogalmazzon meg.

2008. január 1-jén hatályba lépett a Magyar Köztársaság által a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek tekintetében alkalmazott, a munkaerő szabad áramlásával összefüggő átmeneti szabályokról szóló 355/2007. (XII. 23.) Korm. rendelet, amely részletezte a hatálya alá tartozó EGT-államok állampolgárainak munkavégzését. Ezt jelentősen módosította a 2009. január 1-jétől hatályba lépett 322/2008. (XII. 29.) Korm. rendelet.

A foglalkoztató bejelentési kötelezettsége:

A 322/2008. (XII. 29.) Korm. rendelet alapján 2009. január 1-jétől az a kötelezettség terheli a munkáltatót, hogy a foglalkoztatás helye szerint illetékes munkaügyi központnak köteles bejelenteni a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek (és hozzátartozóik) foglalkoztatását. A bejelentésben személyazonosításra alkalmatlan módon közölni kell a bejelentéssel érintett foglalkoztatottak számát, életkorát, iskolai végzettségét, állampolgárságát, munkakörének FEOR-számát, a foglalkoztatási jogviszony formáját, hozzátartozó esetén a hozzátartozói jogállás megjelölését, a foglalkoztató statisztikai törzsszámát, továbbá arra vonatkozó adatot, hogy a foglalkoztatási jogviszony létrejött-e vagy megszűnt. A munkáltató a bejelentésre vonatkozó iratot köteles a foglalkoztatás megszűnését követő 3 évig megőrizni.

Változatlanul nem tartozik a kormányrendelet hatálya alá, ha a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyeket az EGT-államban letelepedett munkáltató szolgáltatásnyújtás keretében kiküldetés, kirendelés, vagy munkaerő-kölcsönzés keretében küldi magyarországi foglalkoztatóhoz munkavégzésre.

7. Harmadik országbeli állampolgárok

A 2007. évi II. törvény szerint a harmadik országbeli állampolgár az a nem magyar állampolgár (ideértve hontalant is), külföldi, aki nem rendelkezik a szabad mozgás és tartózkodás közösségi jogával.

Ez alól kivételt jelent, ha a nem uniós állampolgár, de a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező külföldi EK letelepedési engedély iránti kérelmet nyújt be, illetve ha a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvényben meghatározott tartózkodási jog megszűnését követően a harmadik országbeli állampolgár e törvény szerinti tartózkodási jogcímet kíván kérelmezni.

A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény bevezeti az ideiglenes letelepedési engedély, a nemzeti letelepedési engedély, és az EK letelepedési engedély kiadásának lehetőségét, ezáltal biztosítva az egyenlő bánásmód elvének érvényesülését a 2003/109/EK irányelvben foglaltaknak megfelelően.

A letelepedett státuszt a 2007. évi II. törvény három jogcímre bontja:

– nemzeti letelepedési engedély: a korábbi 2001. évi XXXIX. törvényben szabályozott letelepedési engedélynek megfelelő státuszt biztosít, hasonló kiadási és visszavonási feltételekkel, határozatlan időtartamra szól.

– EK letelepedési engedély: a harmadik országbeli állampolgár számára, Magyarország területén történő huzamos tartózkodása céljából adható annak, aki a kérelem benyújtását közvetlenül megelőzően legalább 5 éven át jogszerűen és megszakítás nélkül Magyarország területén tartózkodott, vagy EU kék kártyával rendelkezik, és a kérelem benyújtását közvetlenül megelőzően legalább két évig jogszerűen és megszakítás nélkül Magyarország területén tartózkodott, és legalább öt évig jogszerűen és megszakítás nélkül az Európai Unió tagállamainak területén tartózkodott. A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló 2003/109/EK irányelvre figyelemmel bevezetett EK letelepedési engedély az Európai Unióban történő széles körű mobilitást biztosítja.

– ideiglenes letelepedési engedély: a letelepedett jogálláshoz fűződő jogokat azoknak a harmadik országbeli állampolgároknak biztosítja, akik az Unió valamely tagállama által az előbbiekben említett irányelv alapján kiadott huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkeznek, és keresőtevékenység, tanulmányok folytatása céljából vagy egyéb, igazolt célból kívánnak hazánkban tartózkodni. Az engedély határozott időtartamra, legfeljebb 5 évre adható, alkalmanként legfeljebb 5 évvel meghosszabbítható.

Az a harmadik országbeli állampolgár kaphat ideiglenes letelepedési engedélyt, nemzeti letelepedési engedélyt vagy EK letelepedési engedélyt:

– akinek Magyarország területén lakhatása és megélhetése biztosított,

– aki az egészségügyi ellátások teljes körére biztosítottnak minősül, vagy egészségügyi ellátásának költségeit biztosítani tudja, és

– akivel szemben a törvényben meghatározott kizáró ok nem áll fenn.

A letelepedett – az ideiglenesen letelepedett kivételével – Magyarország területén határozatlan időtartamú tartózkodásra jogosult. A letelepedettet megilletik a tartózkodási engedéllyel rendelkezők külön jogszabályok szerinti jogosultságai is.

A 2007. évi II. törvény külön szabályozza a három hónapot meg nem haladó és a három hónapot meghaladó tartózkodás szabályait, amely a schengeni vívmányokkal történő harmonizációt szolgálja.

Az átmeneti rendelkezések kimondják, hogy a 2007. évi II. törvény hatálybalépése előtt kiadott bevándorlási engedély, illetve letelepedési engedély az érvényességi idején belül az abban foglaltak szerinti tartózkodásra jogosít.

A harmadik országbeli állampolgárok – a letelepedett jogállásúak kivételével – az Flt. 7. §-ában foglaltak szerint engedély alapján végezhetnek munkát Magyarországon (a részletes szabályokat lásd az Flt. 7. §-ánál).

Kapcsolódó jogszabályok

2007. évi LXXX. törvény a menedékjogról

2007. évi II. törvény a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról

2007. évi I. törvény a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról

355/2007. (XII. 23.) Korm. rendelet a Magyar Köztársaság által a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek tekintetében alkalmazott, a munkaerő szabad áramlásával összefüggő átmeneti szabályokról

3. § (1) A törvényben meghatározott célok megvalósulását állami foglalkoztatási szerv segíti elő.

(2)

(3)

(4) Az állami foglalkoztatási szerv tevékenységét humánszolgáltatásként, a munkanélküliség lélektani és társadalmi összefüggéseinek figyelembevételével végzi.

(5) Az állami foglalkoztatási szerv a tevékenysége során együttműködik az EGT tagállamainak foglalkoztatási szolgálataival, valamint az Európai Koordinációs Hivatallal.

Az állami foglalkoztatási szerv

Az Flt. alapján igényelhető foglalkoztatási támogatásokkal és az álláskeresőknek folyósítható ellátásokkal kapcsolatos feladatokat országos lefedettséggel rendelkező szervezet látja el.

Az Flt. hatálybalépése óta a feladatokat ellátó szervezet folyamatosan változott, a középirányítói feladatokat először az Országos Munkaügyi Központ látta el, amely 1997. január 1-jétől átalakult Országos Munkaügyi Módszertani Központtá, majd 2000. január 1-jétől Országos Munkaügyi Kutató- és Módszertani Központtá. A munkaügyi szervezet felépítése 2001. július 1-jétől ismét megváltozott, ekkortól beszélhetünk az Állami Foglalkoztatási Szolgálatról.

2007. január 1-jétől a megyei (fővárosi) munkaügyi központok átalakultak regionális munkaügyi központokká, a Foglalkoztatási Hivatal pedig Foglalkoztatási és Szociális Hivatallá. A képző központok ettől az időponttól nem részei az Állami Foglalkoztatási Szolgálatnak. Az új szabályokat 2007. január 1-jétől a 291/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet tartalmazta.

2011. január 1-jétől a szervezet az alábbiak szerint ismét átalakult. Az Állami Foglalkoztatási Szolgálat megnevezés Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálatra változott. Ennek részeként a szakmai irányítást ellátó központi hivatal Foglalkoztatási és Szociális Hivatal elnevezés helyett Foglalkoztatási Hivatalként működött tovább. A 7 regionális munkaügyi központ különválás útján történő jogutódlás folytán 2011. január 1-jétől ismét megyei szintű szervezetben folytatta működését. Országosan 19 megyei és egy fővárosi munkaügyi központ, valamint ezek részeként kirendeltségek működtek. A Kormány állami foglalkoztatási szervként a Foglalkoztatási Hivatalt, valamint a munkaügyi központot jelölte ki.

További változás volt, hogy a fővárosi és megyei kormányhivatalok 2011. január 1-jén történt létrejöttével egyidejűleg a munkaügyi központok a fővárosi és megyei kormányhivatalok munkaügyi feladatokat ellátó szakigazgatási szerveként működtek tovább, a kormányhivatalok szervezeti alárendeltségében, de a Foglalkoztatási Hivatal szakmai irányítása alatt. Mindezeket a szervezeti változásokat a fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010. évi CXXVI. törvény, a fővárosi és megyei kormányhivatalokról szóló 288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet, valamint a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálatról szóló 315/2010. (XII. 27.) Korm. rendelet vezette be.

A Kormány nemzeti foglalkoztatási szervként 2012. január 1-jétől a Nemzeti Munkaügyi Hivatalt, a munkaügyi központokat (valamint azok kirendeltségeit) jelölte ki, amelyeket összefoglaló néven Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálatnak (a továbbiakban: NFSZ) nevezünk. A Foglalkoztatási Hivatal jogutódjaként létrejött Nemzeti Munkaügyi Hivatal ettől az időponttól már nem csak foglalkoztatáspolitikai, hanem munkavédelmi, munkaügyi, szak- és felnőttképzési feladatokat is ellátó központi hivatallá vált más szervek (az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőség és a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézet) beolvadásának következtében. E szervek jogállására és hatáskörére vonatkozó szabályokat, 2012. január 1-jei hatállyal a 323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet részletezi.

A járási (fővárosi kerületi) hivatalok 2013. január 1-jétől történő felállításával a munkaügyi szervezet újabb átalakuláson esett át. Az NFSZ szervezetrendszere továbbra is a Nemzeti Munkaügyi Hivatalból, a munkaügyi központokból és a munkaügyi kirendeltségekből áll.

A munkaügyi központ továbbra is a fővárosi és megyei kormányhivatal foglalkoztatási, munkaerő-piaci feladatokat ellátó ágazati szakigazgatási szerveként működik.

A munkaügyi kirendeltségek azonban 2013. január 1-jétől nem a munkaügyi központok alárendeltségében és azok részeként, hanem szervezetileg elkülönülve, a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala foglalkoztatási, munkaerő-piaci feladatokat ellátó ágazati szakigazgatási szerveként működnek tovább. A járási (fővárosi kerületi) hivatalok felállításáról a 2010. évi CXXVI. törvény, a járási (fővárosi kerületi) hivatalok részletes szabályairól, azok szakigazgatási szerveiről pedig a 218/2012. (VIII.13.) Korm. rendelet rendelkezik.

A Kormány állami foglalkoztatási szervként a Nemzeti Munkaügyi Hivatalt, a munkaügyi központot, valamint a kirendeltséget jelölte ki.

A Nemzeti Munkaügyi Hivatal foglalkoztatáspolitikai feladatkörében szakmai irányító tevékenységet lát el a munkaügyi központok és a kirendeltségek vonatkozásában, például megállapítja a munkaügyi központok és a kirendeltségek kötelező belső szakmai szabályzatainak elveit és főbb tartalmi követelményeit, meghatározza a szolgáltató tevékenységre vonatkozó szakmai követelményeket, meghatározza és kidolgozza a hatósági és szolgáltató tevékenység ellátásához szükséges informatikai rendszereket, eljárásrendeket, útmutatókat ad ki, ellátja a munkaügyi központok hatósági ellenőrzési feladatainak szakmai felügyeletét, elbírálja a munkaügyi központok által hozott határozatok ellen benyújtott fellebbezéseket. Koordinálja az NFSZ nemzetközi tevékenységét, ellátja az Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES) rendszer működtetésének, fejlesztésének feladatait, együttműködik az EGT-tagállamok partner szervezeteivel, ellátja a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról és annak végrehajtásáról szóló uniós rendeletek végrehajtását, koordinálja a munkaügyi központok és kirendeltségek EU-támogatásokkal megvalósuló tevékenységeit. A hivatal ellátja továbbá a szociális partnerek munkaügyi érdekegyeztetésben való részvételéhez szükséges felkészülés támogatásával kapcsolatos feladatokat.

A korábban feladatkörébe tartozó szociálpolitikai, gyermekvédelmi szakértői névjegyzékkel, a Mobilitas Ifjúsági Szolgálattal kapcsolatos feladatokat 2011. január 1-jétől a Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézet látja el.

A megyei (fővárosi) Kormányhivatal szakigazgatási szerveként működő munkaügyi központok szakmai irányítása alá tartoznak az illetékességi területükön lévő kirendeltségek. A munkaügyi központ szakmailag irányítja és szakmailag ellenőrzi a kirendeltségeinek tevékenységét, többek között ellátja a Nemzeti Foglalkoztatási Alap (NFA) működtetésével kapcsolatos feladatokat, dönt az NFA foglalkoztatási alaprészének és a közfoglalkoztatási támogatások előirányzat decentralizált keretének felhasználásáról. Első fokú hatósági jogkört gyakorol az NFA foglalkoztatási alaprésze központi pénzügyi keretéből finanszírozott munkahelyteremtés, valamint a közfoglalkoztatási támogatások előirányzat központi keretéből finanszírozott támogatásokkal kapcsolatban, a munkaerő-piaci programokkal, és a bérgarancia támogatásokkal kapcsolatos ügyekben, elbírálja másodfokon a kirendeltségek által hozott határozatok elleni fellebbezéseket. Ellátja az európai uniós források felhasználásával kapcsolatos szakmai, pénzügyi feladatokat, valamint a felnőttképzési intézmények nyilvántartásba vételével és ellenőrzésével kapcsolatos feladatokat.

A munkaügyi központ illetékességi területén első fokú hatósági jogkört gyakorol a harmadik országbeli állampolgárok magyarországi foglalkoztatásának engedélyezésével, a rendbírsággal, a munkaügyi központ hatáskörébe utalt nyilvántartásba vétellel (pl. munkaerő-kölcsönzők és -közvetítők nyilvántartásba vételével) kapcsolatos ügyekben.

A munkaügyi kirendeltség a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala foglalkoztatási, munkaerő-piaci feladatokat ellátó ágazati szakigazgatási szerveként továbbra is az álláskeresők nyilvántartásba vételével, az álláskeresési ellátások és támogatások megállapításával, megszüntetésével, valamint a pénzeszközök visszakövetelésével kapcsolatos első fokú hatósági jogkört gyakorol, továbbá a munkaerő-piaci szolgáltatások szervezésével, lebonyolításával, a bejelentett munkaerőigényekkel, a munkaközvetítéssel, az egyes munkaerő-piaci programokkal összefüggő feladatokat, tanácsadási, információnyújtási és ügyfélszolgálati tevékenységet lát el. Közfoglalkoztatási feladatai végzése során ellátja a közfoglalkoztatási támogatási eljárással kapcsolatos hatósági és pénzügyi feladatokat, szervezi a közfoglalkoztatást, kapcsolatot tart a közfoglalkoztatókkal.

Kapcsolódó jogszabályok

2010. évi CXXVI. törvény a fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról

218/2012. (VIII.13.) Korm. rendelet a járási (fővárosi kerületi) hivatalokról

323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet a Nemzeti Munkaügyi Hivatalról és a szakmai irányítása alá tartozó szakigazgatási szervek feladat- és hatásköréről

288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet a fővárosi és megyei kormányhivatalokról

4. § (1) Minden munkavállalásra jogosultnak és munkaadónak joga van az állami foglalkoztatási szerv e törvény 13/A. §-a (2) bekezdésének a) és c) pontjában meghatározott szolgáltatásának ingyenes igénybevételéhez.

(2) A munkaerő-piaci szerv a hozzáforduló munkavállalót, valamint munkaadót jogairól és kötelezettségeiről tájékoztatja, igényének érvényesítéséhez segítséget nyújt.

Az állami foglalkoztatási szerv által nyújtott munkaerő-piaci szolgáltatások

A nemzeti foglalkoztatási szerv állami feladatként látja el munkaerő-piaci szolgáltató tevékenységét. Szolgáltatásai ingyenesek, melyek közül a munkaerő-piaci és foglalkozási információ nyújtása, valamint a munkaközvetítés bárki számára (álláskeresőként történő regisztráció nélkül) ingyenesen elérhető. A munkaerő-piaci és foglalkoztatási adatokról, mint például munkanélküliek száma, nyilvántartott üres álláshelyek, álláskeresési támogatásban résztvevők száma stb. területi szinten a megyei, fővárosi munkaügyi központok, országos szinten a Nemzeti Munkaügyi Hivatal ad tájékoztatást, munkaközvetítési szolgáltatást a munkaügyi kirendeltségek nyújtanak.

Kapcsolódó jogszabályok

30/2000. (IX. 15.) GM rendelet a munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokról

5. § (1) A foglalkoztatási feszültségek megszüntetésére, kezelésére és feloldására, valamint a munkanélküliség megelőzésére, csökkentésére és hátrányos következményeinek enyhítésére a III. fejezetben, valamint más jogszabályokban meghatározott munkaerő-piaci szolgáltatásokat, foglalkoztatást elősegítő támogatásokat, illetőleg egyéb eszközöket kell alkalmazni.

(2) A foglalkoztatási lehetőségek bővítését, a munkanélküliség megelőzését, valamint időtartamának csökkentését a foglalkoztatáspolitika körébe nem tartozó eszközök alkalmazásával (pl. adókedvezmények biztosításával, továbbá területfejlesztési és a munkahelyteremtést támogató, elkülönített pénzalapok felhasználásával, az oktatási rendszer és a foglalkoztatáspolitika összehangolásával) is elő kell segíteni.

1. A foglalkoztatás elősegítésének foglalkoztatáspolitikai eszközei

Az álláskeresők létszámának csökkentése érdekében elsősorban munkába helyezésük a cél, ezért a törvény az általános rendelkezések között hangsúlyozottan is kiemeli, hogy számukra a III. fejezetben és más jogszabályokban meghatározott foglalkoztatást elősegítő támogatásokat, szolgáltatásokat ún. aktív eszközöket, vagy egyéb eszközöket (pl. adókedvezményeket) kell alkalmazni, s ha munkába állításuk nem lehetséges, akkor kerülhet sor álláskeresési ellátás megállapítására.

A munkaerő-piaci szervezet a munkanélküliség csökkentését segítő korábbi támogatások mellett fokozott hangsúlyt helyez a munkaerő-piaci szolgáltatásokra, így az általános célok deklarálása mellett az Flt. 13/A. §-ában nevesíti a szolgáltatások körét, illetve külön miniszteri rendeletben szabályozza ezek szakmai követelményét és a támogatás feltételeit [30/2000. (IX. 15.) GM rendelet].

E törvény és a hivatkozott rendelet alapján a munkaügyi központok által nyújtott munkaerő-piaci szolgáltatások a következők:

– Munkaerő-piaci és foglalkozási információ nyújtása;

– Munka-, pálya-, álláskeresési, rehabilitációs, helyi (térségi) foglalkoztatási tanácsadás;

– Munkaközvetítés;

– Támogatás munkaerő-piaci szolgáltatást nyújtók részére;

– Munkaerő-piaci szolgáltatáshoz kapcsolódó keresetpótló juttatás;

A foglalkoztatás bővítését e törvényben, valamint más jogszabályban meghatározott foglalkoztatást elősegítő támogatások segíthetik elő leghatékonyabban, ezek a következők lehetnek:

– Foglalkoztatást elősegítő képzésben történő részvétel támogatása;

– Foglalkoztatás bővítését szolgáló bértámogatás, bérköltség támogatás;

– A megváltozott munkaképességű személyek foglalkoztatásának támogatása;

– Munkahelyteremtés támogatása;

– Munkahelymegőrzés támogatása;

– Álláskeresők vállalkozóvá válását elősegítő támogatások;

– A munkavállalók munkába járásával kapcsolatos támogatások;

– Munkaerő-piaci programok támogatása;

– Részmunkaidős foglalkoztatás támogatása a létszámleépítések megelőzése érdekében;

– Szakképzettséggel rendelkező pályakezdő álláskeresők munkatapasztalat-szerzésének támogatása;

– Bérgarancia támogatás;

– Csoportos létszámleépítés hátrányos következményeinek enyhítését célzó támogatás.

A foglalkoztatás bővítését szolgáló egyéb eszközök közül kiemelt a közfoglalkoztatás intézményrendszere, amely az aktív korú, munkaképes, azonban a munkaerőpiacról kiszorult munkavállalók foglalkoztatási lehetőségének megteremtését szolgálja.

Az 1993. évi III. törvénynek az aktív korúak ellátására vonatkozó – 2011. január 1-jétől hatályos – rendelkezéseit, az egyes szociális, gyermekvédelmi, családtámogatási, fogyatékosságügyi és foglalkoztatási tárgyú törvények módosításáról szóló 2010. évi CLXXI. törvény vezette be.

Annak, akinek lejárt az Flt. alapján megállapított álláskeresési járadék folyósítási időtartama és rendelkezik a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben meghatározott egyéb feltételekkel, a jegyző megállapítja az aktív korúak ellátására való jogosultságát. Korábban e személyek rendelkezésre állási támogatásra voltak jogosultak, 2011. január 1-jétől bérpótló juttatást kaptak, 2011. augusztus 1-jétől foglalkoztatást helyettesítő támogatást kaphatnak, amelynek összege 2013-ban az öregségi nyugdíjminimum 80%-a, azaz 22 800 Ft havonta. A korábbi közcélú foglalkoztatás helyett a közfoglalkoztatás keretében van lehetőség a foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosultak, illetve a régóta álláskeresők átmeneti és a munkáltató számára adókedvezménnyel támogatott foglalkoztatására.

A közfoglalkoztatás során a költségvetési szervek által igénybe vehető adó-részkedvezményeket a 2004. évi CXXIII. törvény (a továbbiakban: Pftv.) a pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról tartalmazza. Ennek alapján az önkormányzati közfoglalkoztatás, valamint az országos közfoglalkoztatási program keretében történő foglalkoztatás esetén a közfoglalkoztató mentesül a szociális hozzájárulási adó 50 százalékának megfizetése alól. A közfoglalkoztató a kedvezményt teljes munkaidőben történő foglalkoztatás esetén, legfeljebb a minimálbér 130%-ának, részmunkaidőben történő foglalkoztatás esetén ezen összeg időarányos részének megfelelő adóalap után érvényesítheti.

A közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról szóló 375/2010. (XII. 31.) Korm. rendelet alapján rövid időtartamú (legfeljebb 4 hónap) közfoglalkoztatás esetén a támogatás a közfoglalkoztatásból eredő közfoglalkoztatási bér, közfoglalkoztatási garantált bér továbbá a Pftv.-ben foglalt, fentiek szerinti adókedvezmény igénybevételével csökkentett szociális hozzájárulási adó 95%-áig terjedhet.

Hosszabb (legfeljebb 12 hónap) közfoglalkoztatás esetén a támogatás a munkavállaló munkabére és az ahhoz kapcsolódó szociális hozzájárulási adó 70–100%-áig terjedhet. A foglalkoztatás történhet az önkormányzat által fenntartott intézménnyel, önkormányzati részesedéssel működő nonprofit gazdasági társasággal, vagy egyház által fenntartott intézménnyel létesített közfoglalkoztatás alapján is.

Ha vállalkozó alkalmazza a kirendeltség által kiközvetített foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosult vagy rehabilitációs ellátásra jogosult személyt, akkor a munkavállaló munkabére és az ahhoz kapcsolódó szociális hozzájárulási adó munkáltató által megfizetett összegének 70%-áig terjedhet a támogatás. A támogatás ebben az esetben legfeljebb 8 hónapra nyújtható.

2011. szeptember 1-jétől lehetőség van arra is, ha közhasznú kölcsönző alkalmazza a kirendeltség által kiközvetített foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosult vagy rehabilitációs ellátásra jogosult személyt legalább 60 napig közfoglalkoztatási jogviszony keretében, akkor a közfoglalkoztatási bér és az ahhoz kapcsolódó szociális hozzájárulási adó munkáltató által megfizetett összege 50–80%-ig támogatható. A támogatás legfeljebb egy évig terjedhet.

2. A foglalkoztatás elősegítésének egyéb eszközei

A) Az e törvényben meghatározott támogatásokon túlmenően, elősegítendő célként került megfogalmazásra, hogy az álláskeresők alkalmazását, valamint szakképzését a foglalkoztatáspolitika körébe nem tartozó egyéb eszközökkel is ösztönözni kell.

Így például egyes adókedvezményekkel támogatja a munkaadókat a társasági adóról és az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tao.), miszerint a hatálya alá tartozó munkaadó az adózás előtti eredményét csökkentheti az alábbiak szerint:

– A Tao. 7. § (1) bekezdés i) pontja alapján: az iskolai rendszerű szakképzésben közreműködő adózónál tanulónként minden megkezdett hónap után havonta az adóév első napján érvényes minimálbér (2013. évben: 98 000 Ft/hó) 24 százalékával, ha az adózó a szakképző iskolai tanuló gyakorlati képzését jogszabályban meghatározott tanulószerződés alapján végzi, illetve 12 százalékával, ha az iskolával kötött együttműködési megállapodás alapján végzi.

– A Tao. 7. § (1) bekezdés j) pontja alapján:

a) a sikeres szakmai vizsgát tett – a Tao. 7. § (1) bek. i) pontjában említett – szakképző iskolai tanuló után folyamatos továbbfoglalkoztatása esetén (az APEH 2000/132. adózási kérdésben kifejtett állásfoglalása szerint folyamatos továbbfoglalkoztatásnak minősül, ha a szakképző iskolai tanuló munkába lépésére a tanulói jogviszony megszűnését követő napon, a sikeres szakmai vizsga letétele esetén kerül sor), valamint

b) a korábban munkanélküli személy (ilyen például az, akit a foglalkoztatást közvetlenül megelőzően, a munkaügyi központ kirendeltsége legalább 6 hónapig munkanélküliként nyilvántartott), továbbá

c) a szabadulást követő 6 hónapon belül alkalmazott szabadságvesztésből szabaduló személy, illetve

d) a pártfogó felügyelet hatálya alatt álló személy után a foglalkoztatásának ideje alatt, de legfeljebb 12 hónapon át befizetett társadalombiztosítási járulékkal, a járulék költségenkénti elszámolásán túl azzal, hogy az adózó akkor járhat el e rendelkezés szerint, ha a korábban munkanélküli magánszemély alkalmazása óta, illetőleg azt megelőző hat hónapon belül azonos munkakörben foglalkoztatott más munkavállaló munkaviszonyát rendes felmondással nem szüntette meg, és a korábban munkanélküli magánszemély az alkalmazását megelőző hat hónapon belül nála nem állt munkaviszonyban (az utóbbi feltételek az adókedvezmény igénybevétele kijátszásának kívánnak gátat szabni).

– A Tao. 7. § (1) bekezdés v) pontja alapján: legalább 50 százalékban megváltozott munkaképességű munkavállaló foglalkoztatása esetén személyenként, havonta a megváltozott munkaképességű munkavállalónak kifizetett munkabér, de legfeljebb az adóév első napján érvényes minimálbér, feltéve, hogy az adózó által foglalkoztatottak átlagos állományi létszáma az adóévben nem haladja meg a 20 főt.

– A Tao. 22/B. § (1) bekezdés h) pontja alapján: fejlesztési adókedvezményre jogosult az adózó munkahelyteremtést szolgáló beruházás üzembe helyezése és a kormányrendeletben foglaltak szerinti üzemeltetése esetén, feltéve, hogy a beruházás új létesítmény létrehozatalát, meglévő létesítmény bővítését vagy – az alapkutatást, alkalmazott kutatást vagy kísérleti fejlesztést szolgáló beruházást kivéve – az előállított termék, a nyújtott szolgáltatás, illetve a termelési, szolgáltatási folyamat alapvető változását eredményezi.

B) Kiemeljük, hogy a fentiekhez hasonló kedvezményeket tartalmaz a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 21. §-a és 49/B. § (6) bekezdése az őstermelő és egyéni vállalkozó, mint munkáltató esetében.

C) Fontosnak tartjuk megemlíteni, hogy a 2011. évi CLV. törvény a szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról szintén lehetőséget teremt különböző támogatások igénybevételéhez.

D) 2005. január 1-jétől hatályos a pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról szóló 2004. évi CXXIII. törvény. E törvény a munkaerőpiacról tartósan távol levő csoportok foglalkoztatásához kapcsolódó támogatási rendszert tartalmazza. A törvény a szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető részkedvezményeket elsősorban a különböző típusú START-kártyákkal biztosította.

A START-kártyák igénylésének lehetősége 2013. január 1-jétől megszűnt. A START-kártyák érvényességi idején belül azonban a munkáltató igénybe veheti a kedvezményeket.

a) START-kártya

A 2004. évi CXXIII. törvény először a pályakezdő fiatalok számára tette lehetővé a START-kártya kiváltását.

Adórészkedvezmények

Pályakezdő fiatal foglalkoztatása után a munkaadót a következők szerint adókedvezmények illetik meg:

– alap- és középfokú végzettséggel rendelkező vagy nem rendelkező pályakezdő fiatal foglalkoztatásakor a szociális hozzájárulási adó 27%-os összege helyett a foglalkoztatás első évében a bruttó munkabér 17 százalékának, a foglalkoztatás második évében 7 százalékának megfelelő adórészkedvezmény igénybevételére jogosult. A munkaadó a fentiekre meghatározott kedvezményt az alap- és középfokú végzettséggel rendelkező vagy nem rendelkező pályakezdő fiatal esetében legfeljebb a kötelező legkisebb munkabér a (továbbiakban: minimálbér) másfélszeres összegének megfelelő adóalap után érvényesítheti (2013-ban a minimálbér összege 98 000 Ft);

– felsőfokú végzettséggel rendelkező pályakezdő fiatal foglalkoztatásakor a munkaadó a szociális hozzájárulási adó 27%-os összege helyett a foglalkoztatás első kilenc hónapjában a bruttó munkabér 17 százalékának, azt követő három hónapjában 7 százalékának megfelelő adórészkedvezmény igénybevételére jogosult. A kedvezmény legfeljebb a minimálbér kétszeresének megfelelő adóalap után érvényesíthető.

A START-kártya érvényessége

Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 20/A. § (2) bekezdésének da) pontja szerint a kártya érvényességének időtartama:

– alap- és középfokú végzettséggel rendelkező vagy végzettséggel nem rendelkező pályakezdő fiatal Start-kártyája esetén a kiállítás keltétől számított két év,

– a felsőfokú végzettségű pályakezdő fiatal Start-kártyája esetén a kiállítás keltétől számított egy év, de legfeljebb a kiállítás keltétől az igénylő huszonötödik életévének, felsőfokú végzettséggel rendelkező igénylő esetén a harmincadik életévének betöltéséig terjedő időszak.

Fentiek alapján a munkáltatók a START-kártya alapján a szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető részkedvezményt legfeljebb 2014. december 31-éig érvényesíthetik.

b) START PLUSZ kártya

Start PLUSZ kártyával azon személyek rendelkeznek, akik 2011. december 31-éig kiváltották a START PLUSZ kártyát.

Adórészkedvezmények

Az érvényes START PLUSZ kártyával rendelkező személy foglalkoztatása után a munkaadót az adórészkedvezmény legfeljebb 2013. december 31-éig illeti meg, a következők szerint: a szociális hozzájárulási adó (27%) összege helyett a foglalkoztatás első évében a bruttó munkabér 17%-ának, második évében 7%-ának megfelelő adó rész-kedvezmény.

A munkaadó a kedvezményt legfeljebb a kötelező legkisebb munkabér kétszeresének megfelelő adóalap erejéig érvényesítheti. Ha a munkavállaló munkabére a kötelező legkisebb munkabér (2013-ban 98 000 forint) kétszeresét meghaladja, az azt meghaladó összeg tekintetében az általános adófizetési szabályokat kell alkalmazni.

A munkaadó kedvezményre abban az esetben jogosult, ha a foglalkoztatás időtartama a harminc napot meghaladja és a munkaidő legalább a napi négy órát eléri.

c) START EXTRA kártya

Start EXTRA kártyával azon személyek rendelkeznek, akik 2011. december 31-éig kiváltották a START Extra kártyát.

Adó rész-kedvezmény

Az érvényes START EXTRA kártyával rendelkező személy foglalkoztatása esetén a munkaadót az adórészkedvezmény legfeljebb 2013. december 31-éig illeti meg, a következők szerint:

A foglalkoztatás első évében a munkaadó mentesül a szociális hozzájárulási adó 27%-os megfizetése alól. A munkaadót a START EXTRA kártya tulajdonosa foglalkoztatásának második évében a szociális hozzájárulási adó összege helyett a bruttó munkabér 17%-ának megfelelő adó-részkedvezmény illeti meg. [Pftv. 7. § (1) bek.]

Felső korlát: a kedvezmény maximum a minimálbér 200%-áig érvényesíthető. Ennek összege 2013. január 1–december 31. között 196 000 Ft.

d) START BÓNUSZ kártya

A Start PLUSZ és Start EXTRA kártyák helyett (részben eltérő személyi körrel) 2012. január 1. napjával bevezetésre került a Start BÓNUSZ kártya, amelynek kiváltására 2012. december 31. napjáig volt lehetőség.

Adórészkedvezmény

A Start BÓNUSZ kártyával rendelkező személy foglalkoztatása esetén a munkaadót a bruttó munkabérnek, de legfeljebb a minimálbér másfélszeresét elérő összegének 27%-ával egyenlő részkedvezmény illeti meg a foglalkoztatás első évében. A kedvezmény legfeljebb 2013. december 31-éig vehető igénybe.

A munkaadó a Start BÓNUSZ kártya biztosította kedvezményt akkor veheti igénybe, ha a foglalkoztatás időtartama a harminc napot meghaladja és a napi munkaidő legalább a négy órát eléri.

A Start BÓNUSZ kártya után járó adókedvezmény más, az Art.-ban szabályozott adókedvezménnyel együtt is érvényesíthető [az egyes adókedvezmények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. tv. 463. § (2) bekezdése].

A 2004. évi CXXIII. törvény a START-kártyákkal érintett munkavállalói körön kívül további, a munkaerő-piacon hátránnyal induló csoportot is meghatároz, melyek foglalkoztatása esetén a munkáltató szintén jogosult a szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető kedvezményekre.

e) Részmunkaidős foglalkoztatás

A munkaadó – ha a gyermekgondozási szabadságról visszatérő munkavállaló munkaidejét heti 20 órásra módosítja, ezzel egyidejűleg az őt korábban helyettesítő, vagy más, azonos munkakört ellátó munkavállalót ugyancsak heti 20 órában foglalkoztatja – két részmunkaidős munkavállaló munkabérére vehet fel kedvezményt 2011. január 1-jétől. A kedvezmény a terhességi-gyermekágyi segélyről, vagy a gyed-ről, gyes-ről visszatérő munkavállaló és fizetési nélküli szabadságának időtartamára helyére felvett, vagy a visszatérés időpontjában felvett munkavállaló heti 20–20 órás részmunkaidős továbbfoglalkoztatása esetén (munkakör-megosztása, job-sharing esetén) adható. A munkáltató mindkét munkavállaló után a 27%-os szociális hozzájárulási adó helyett, 20%-ot köteles csak fizetni. Ennek egyik feltétele, hogy e foglalkoztatás mindkét személy esetében legalább 1 évig fennálljon. A támogatás a feltételek fennállásáig, de legfeljebb 3 évig adható.

A munkaadót a szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető részkedvezmény illeti meg, ha a gyermekgondozási szabadságról visszatérő munkavállaló munkakörét – feltéve, hogy e munkavállaló annak időtartama alatt terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási segélyben vagy gyermekgondozási díjban részesült – közvetlenül a visszatérését követően

a) a gyermekgondozási szabadságról visszatérő munkavállaló és emellett

b) az a) pontban meghatározott munkavállaló gyermekgondozási szabadságának

ba) időtartama alatt e munkavállaló munkakörének ellátására létesített munkaviszonyban foglalkoztatott munkavállaló, vagy

bb) lejártát követően vele azonos vagy hasonló munkakör ellátására létesített munkaviszonyban foglalkoztatott munkavállaló

heti 20–20 órás részmunkaidős munkaviszony keretében látják el.

Adórészkedvezmény

A részkedvezmény egyenlő az (1) bekezdésben meghatározott két természetes személyt (munkavállalót) az adómegállapítási időszakra megillető, az adó alapjának megállapításánál figyelembe vett, a munkavállalót terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabérnek, de legfeljebb a minimálbér kétszeresének hét százalékával.

f) Közfoglalkoztatási jogviszonyban történő foglalkoztatás

A 2011. évi CVI. törvény 1. § (3) bekezdésében felsorolt közfoglalkoztatót a közfoglalkoztatási jogviszonyban történő foglalkoztatás esetére a szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető részkedvezmény illeti meg.

A munkaadót megillető szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető részkedvezmény

A részkedvezmény egyenlő a közfoglalkoztatott természetes személyt az adómegállapítási időszakra megillető, az adó alapjának megállapításánál figyelembe vett, a közfoglalkoztatottat terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett közfoglalkoztatási bér, de legfeljebb a közfoglalkoztatási garantált bér 130 százalékának tizenhárom és fél százalékával.

További feltételek

A szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető részkedvezmény és egyéb, törvény alapján járó foglalkoztatási célú adókedvezmény ugyanazon személy után egyidejűleg nem vehető igénybe.

Közfoglalkoztatás esetén a foglalkoztató kizárólag a 2004. évi CXXIII. törvény (Pftv.) szerinti adókedvezményt érvényesítheti.

g) A 2004. évi CXXIII. törvény 2012. január 1-jei hatállyal egy új III/B. fejezettel egészült ki, amely a rehabilitációs kártyáról szól.

Rehabilitációs kártyára az a megváltozott munkaképességű személy jogosult, akinek a rehabilitációs hatóság által végzett komplex minősítés szerint

– foglalkoztathatósága rehabilitációval helyreállítható, vagy

– tartós foglalkozási rehabilitációt igényel.

Ezen túlmenően az a személy is, aki

– 2011. december 31-én III. csoportos rokkantsági, balesetei rokkantsági nyugdíjban, rendszeres szociális járadékban részesült, vagy

– rehabilitációs járadékban részesül.

A rehabilitációs kártyát a rehabilitációs szakigazgatási szervnél kérelem benyújtásával kell igényelni. A rehabilitációs szakigazgatási szerv a kártyára való jogosultságot ellenőrzi, és a jogosultság fennállása esetén a kérelmet továbbítja az állami adóhatóság részére. A rehabilitációs kártyát az állami adóhatóság állítja ki.

A kártya által biztosított kedvezmény mértéke

A munkaadó az érvényes Rehabilitációs kártyával rendelkező megváltozott munkaképességű személlyel fennálló adófizetési kötelezettséget eredményező munkaviszonyra tekintettel őt terhelő számított adóból adókedvezményt vehet igénybe, melynek mértéke az adó alapjának megállapításánál figyelembe vett, a munkavállalót terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér, de legfeljebb a minimálbér kétszeresének 27 százaléka (szociális hozzájárulási adó).

A kártya által biztosított kedvezményt egyszerre csak egy munkáltató veheti igénybe, és csak addig, amíg a kártya letétbe van helyezve nála.

Ha az állami adóhatóság a rehabilitációs kártyát visszavonja, erről értesíti a Rehabilitációs kártyát letétben tartó munkaadót. A munkaadó az értesítés átvételét követő naptól nem jogosult az adókedvezményre.

E) A START-kártyák igénylésének megszűnésével egyidejűleg 2013. január 1-jétől a munkahelyvédelmi akcióterv keretében a szociális hozzájárulási adóból a munkáltatók által igénybe vehető új kedvezmények kerültek bevezetésre, melyek a munkaerő-piaci szempontokból leghátrányosabb helyzetű munkavállalók foglalkoztatását ösztönzik.

A munkahelyvédelmi akciótervben foglaltak megvalósítása érdekében szükséges egyes törvények módosításáról szóló 2012. évi CXLVI. törvény négy új, a szociális hozzájárulási adóból érvényesíthető kedvezmény bevezetéséről rendelkezik. Az egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2012. évi CLXXVIII. törvény nyomán pedig további két kedvezménnyel bővül a foglalkoztatáshoz kapcsolódó kedvezmények igénybevételének lehetősége. E törvények a 2011. évi CLVI. törvényt módosították, az adókedvezmények igénybevételére vonatkozó rendelkezések egységes szerkezetben e törvényben találhatók.

Mindezek értelmében 2013. január 1-jétől a kifizető a következő új jogcímeken:

– a szakképzettséget nem igénylő munkakörben,

– a huszonöt év alatti és az ötvenöt év feletti,

– a tartósan álláskereső személyek,

– a gyermekgondozási díj folyósítását követően, a gyermekgondozási segély, valamint a gyermeknevelési támogatás folyósítása alatt vagy folyósítását követően,

– a kutatóként, illetve

– a szabad vállalkozási zónában működő vállalkozások által

foglalkoztatott munkavállalók után vehet igénybe szociális hozzájárulási adókedvezményt.

Az új adókedvezmények sem egymással, sem más, a szociális hozzájárulási adókból érvényesíthető kedvezménnyel nem vonhatóak össze. Ez azt jelenti, hogy az új kedvezmények a START PLUSZ, START EXTRA, START BÓNUSZ, valamint a Karrier Híd Program megvalósítását célzó és a munkabérek nettó értékének megőrzését célzó adókedvezménnyel együttesen nem érvényesíthetők.

A szociális hozzájárulási adóból igénybe vehető kedvezmény mértéke az alábbiak szerint alakul:

a) A munkáltatót terhelő szociális hozzájárulási adó és szakképzési hozzájárulás 28,5%-os együttes összege helyett 14%-ra csökken:

– a 25 év alatti és az 55 év feletti munkavállaló foglalkoztatása esetén;

b) A munkáltatót terhelő szociális hozzájárulási adó és szakképzési hozzájárulás 28,5%-os együttes összege 14%-ra csökken:

– a szakképzettséget nem igénylő munkakörben foglalkoztatott munkavállaló foglalkoztatása esetén.

c) A bér utáni szociális hozzájárulási adó és szakképzési hozzájárulás a foglalkoztatás első két évében a 28,5%-os együttes összeg helyett 0%-ra csökken:

– a 25 év alatti, legfeljebb 180 nap munkaviszonnyal rendelkező pályakezdő munkavállaló foglalkoztatása esetén.

d) A munkáltatót terhelő szociális hozzájárulási adó és szakképzési hozzájárulás 28,5%-os együttes összege 0%-ra csökken a foglalkoztatás első két évében, a harmadik évben 14%:

– a tartós munkanélküliséget követően elhelyezkedő,

– a gyermekgondozási díj folyósítását követően, illetve a gyermekgondozási segély és a gyermeknevelési támogatás folyósítása alatt vagy azt követően foglalkoztatott munkavállaló foglalkoztatása esetén.

A kedvezmény alapja a munkavállalót terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér összegéig, de legfeljebb 100 ezer forintig terjedhet, az ezen felüli részt már az általános szabályok szerint terheli közteher.

Kapcsolódó jogszabályok

2011. évi CLVI. törvény egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról

2011. évi CLV. törvény a szakképzési hozzájárulásról és a képzés fejlesztésének támogatásáról 14–16. §

2011. évi CVI. törvény a közfoglalkoztatásról és a közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó, valamint egyéb törvények módosításáról

2004. évi CXXIII. törvény a pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról

1996. évi LXXXI. törvény a társasági adóról és az osztalékadóról 7. §, 22/B. §

1995. évi CXVII. törvény a személyi jövedelemadóról 21. §, 49/B. § (6)

1994. évi LXVI. törvény a Bérgarancia Alapról 2. § (1)

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról 33–37/C. §

375/2010. (XII. 31.) Korm. rendelet a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról

70/2009. (IV. 2.) Korm. rendelet a szakképzettséggel rendelkező, pályakezdő álláskeresők munkatapasztalat-szerzésének és a létszámleépítések megelőzése érdekében a részmunkaidős foglalkoztatás támogatásáról

39/1998. (III. 4.) Korm. rendelet a munkába járással összefüggő terhek csökkentését célzó támogatásokról, valamint a munkaerő-toborzás támogatásáról

30/2000. (IX. 15.) GM rendelet a munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokról

6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásról

33/2012. (XII. 5.) NGM rendelet a rehabilitációs kártya igénylésének, kibocsátásának, felhasználásának, kicserélésének, visszavonásának, és a hozzá kapcsolódó kedvezmény érvényesítésének részletes szabályairól

6. § (1) Az állami foglalkoztatási szerven kívül munkaközvetítést (a továbbiakban: magán-munkaközvetítés) az folytathat, aki megfelel az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban előírt feltételeknek. Aki magán-munkaközvetítői tevékenységet kíván folytatni, köteles az erre irányuló szándékát az illetékes állami foglalkoztatási szervnél bejelenteni. A bejelentésben – ha a bejelentő egyéni vállalkozó – meg kell jelölni a bejelentő természetes személyazonosító adatait. A bejelentés alapján az illetékes állami foglalkoztatási szerv a tevékenység végzésére jogosultakról nyilvántartást vezet, amely tartalmazza a bejelentő természetes személyazonosító adatait.

(2) Külföldi munkavállalásra vonatkozó munkaközvetítő tevékenység csak a fogadó ország jogszabályainak megfelelő munkavállalásra irányulhat.

(3) Az, aki magán-munkaközvetítő tevékenységet folytat, a munkát kereső személytől – kivéve, ha a (4) bekezdésben meghatározott jogszabály eltérően nem rendelkezik – díjat, költséget nem igényelhet.

(4) A magán-munkaközvetítő tevékenység folytatásának, valamint az (1) bekezdés szerinti bejelentés megtételének feltételeit és részletes szabályait a Kormány rendeletben határozza meg. Ennek során

a) egyes munkavállalói csoportok vagy a magán-munkaközvetítő által nyújtott egyes szolgáltatások tekintetében a (3) bekezdésben foglaltaktól eltérően rendelkezhet, továbbá

b) vagyoni biztosíték meglétét írhatja elő.

(5) A magán munkaközvetítő tevékenység hatósági ellenőrzését ellátó szerv, valamint a munkaadók és a munkavállalók érdek-képviseleti szervei az ellenőrzés céljainak meghatározásában és tapasztalatainak értékelésében együttműködnek.

A magán-munkaközvetítés folytatásának feltételei

Magyarországon munkaközvetítéssel, különböző szervezeti keretek között, eltérő színvonalú szolgáltatások nyújtása mellett egyre többen foglalkoznak. A gyakorlati megoldások sokszínűsége ellenére is általában két intézményrendszert különböztethetünk meg, az ún. állami (a munkaügyi kirendeltségek által végzett) közvetítést és a magán-munkaközvetítést.

A magán-munkaközvetítők szolgáltatásaikért általában nemcsak a munkát kínálóktól, azaz a munkáltatóktól, hanem az állást kereső személyektől is díjat kértek. E lehetőségek körét korlátozza a 2003. január 1-jétől hatályba lépett módosítás, amely szerint a magán-munkaközvetítő ezután csak kivételes esetben igényelhet díjat a munkát kereső személytől a közvetítésért. E szabály beiktatását a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet, az ILO Konferenciája által elfogadott, a magán-munkaközvetítői ügynökségekről szóló 181. sz. Egyezmény ratifikálása indokolta. Az Egyezményben foglaltak szerint a magán-munkaközvetítők a munkát keresők felé sem közvetlenül, sem közvetve nem számolhatnak fel díjat, vagy költséget. Ez alól kivételek csak a munkaadók és a munkavállalók legreprezentatívabb szervezeteivel történő konzultáció alapján állapíthatók meg, egyes munkavállalói csoportok, vagy a magán-munkaközvetítők által nyújtott szolgáltatások meghatározott típusainak tekintetében.

A módosításnak megfelelően – pontosítva ugyan – megmaradt az a korábbi szabály, amely szerint a magán-munkaközvetítői tevékenység folytatásának vagyoni biztosíték letétbe helyezése lehet a feltétele akkor, ha a közvetítés külföldön történő munkavégzésre irányul, vagy azokban a kivételes esetekben, amikor az állást kereső személytől díjat lehet igényelni.

A magán-munkaközvetítői tevékenységet és a közvetítő nyilvántartásba vételének feltételeit a munkaerő-kölcsönzési és a magán-munkaközvetítői tevékenység nyilvántartásba vételéről és folytatásának feltételeiről szóló 118/2001. (VI. 30.) Korm. rendelet tartalmazza. E szerint magán-munkaközvetítésnek minősül a munkaügyi központ munkaközvetítői tevékenységén kívül végzett olyan szolgáltatások összessége, amely arra irányul, hogy elősegítse a munkát keresők és a munkát kínálók találkozását foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítése céljából, ideértve a magyar állampolgárok külföldre és külföldi állampolgárok Magyarországra való közvetítésére is. A korábbi szabályok szerint csak a munkaviszonyba, vagy megbízási jogviszonyba történő közvetítés tartozott a kormányrendelet hatálya alá. Az új rendelkezés értelmében a foglalkoztatásra irányuló jogviszony körébe tartozik minden olyan jogviszony, amelyben a szolgáltatás tárgya természetes személy által ellenérték (díjazás) fejében végzett munka. Ilyen például a munkaviszony, közalkalmazotti, kormányzati szolgálati, bedolgozói jogviszony, megbízási, vállalkozási jellegű jogviszony, de idetartozik a gyermeknevelő, ún. au-pair (bébiszitter), tevékenység is. A gyermeknevelő tevékenység külön nevesítését az indokolta, hogy a közvetítőre vonatkozó szabályok egyértelműen kiterjedjenek a bébiszitterek külföldre történő közvetítésével foglalkozó cégekre.

A munkaközvetítés fenti értelmezése a közvetítői tevékenység rendkívül széles skáláját fogja át, melyek közül néhányat azok sajátos jellege miatt a jogalkotó kiemelt a rendelet hatálya alól. Így nem tartozik a kormányrendelet hatálya alá, ha

– az oktatási intézmény a vele tanulói, hallgatói jogviszonyban állók részére, álláskeresés céljából a munkaadókkal állásbörzét szervez,

– színházi és művészeti ügynökségek művészeket közvetítenek.

A munkaközvetítéssel foglalkozó cégek gyakran folytatnak munkaerő-kölcsönzést is. Kölcsönzés akkor valósul meg, amikor a kölcsönbeadó a vele kölcsönzés céljából munkaviszonyban álló munkavállalóját ellenérték fejében munkavégzésére a kölcsönvevőnek átengedi. A munkaerő-kölcsönzésre vonatkozó szabályokat, a kölcsönadó, kölcsönvevő és a munkavállaló közötti jogviszonyt 2012. július 1-jei hatállyal a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) 214–222. §-ai tartalmazzák, a kölcsönző cégek nyilvántartásba vételének feltételeit pedig a hivatkozott kormányrendelet részletezi.

Magán-munkaközvetítői tevékenységet folytathat:

a) az EGT-államban székhellyel rendelkező vállalkozás, amely a rá irányadó jog szerint munkaerő-kölcsönzést folytathat, vagy

b) az a belföldi székhelyű, a tagok korlátolt felelősségével működő gazdasági társaság vagy – a vele tagsági viszonyban nem álló munkavállaló vonatkozásában – szövetkezet, amely megfelel a munka törvénykönyvében vagy az egyéb jogszabályban foglalt feltételeknek és az állami foglalkoztatási szerv nyilvántartásba vette.

2009. október 1-jétől a belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK irányelv átültetésével összefüggésben került sor számos kormányrendelet módosítására, így a 182/2009. (IX. 10.) Korm. rendelet módosította a 118/2001. (VI. 30.) Korm. rendeletet is. Ennek lényege, a szolgáltatások szabad letelepedésére vonatkozó szabályok érvényesülése. A módosítás azonban nem szünteti meg a magán-munkaközvetítő és kölcsönző nyilvántartásba vételére vonatkozó szabályokat, csak átalakította.

A magán-munkaközvetítői tevékenység folytatásának feltétele a bejelentési kötelezettség teljesítése (és nem a nyilvántartásba vétel kérelmezése), amely tartalmazza például, hogy a gazdálkodó szervezetnek van megfelelő képzettséggel rendelkező alkalmazottja.

A kölcsönbeadói tevékenység folytatását nyilvántartásba vétel útján engedélyezi a székhelye szerint illetékes megyei, fővárosi kormányhivatalok szakigazgatási szerveként működő munkaügyi központ.

A munkaerő-kölcsönző nyilvántartásba vételére irányuló kérelmet, és a magán-munkaközvetítő bejelentését a kormányrendelet mellékletei tartalmazzák, melyhez csatolni kell a korábbi szabályokban is előírt dokumentumokat. Így például egyéni vállalkozó esetén a nyilvántartásba történő bejegyezést, a megfelelő képesítést igazoló oklevél hiteles másolatát, a gyakorlati időről szóló működési bizonyítványt, amennyiben szükséges, a pénzintézettel kötött letéti szerződést. A korábbi szabályoktól eltérően 2013. február 1-jétől nem kell csatolni a 3 hónapnál nem régebbi cégkivonatot, elegendő a cég nevét, cégjegyzékszámát és adószámát tartalmazó nyilatkozat, mert ha a kérelmező a cégjegyzékben nyilvántartott cég, a cégkivonatot a munkaügyi központ szerzi meg elektronikus úton, közvetlen lekérdezéssel.

A kölcsönbe adó a tevékenységét csak a nyilvántartásba vételt követően kezdheti meg.

2009. december 19-ei hatállyal módosította a 118/2001. (VI. 30.) Korm. rendeletet a 285/2009. (XII. 11.) Korm. rendelet, amely a vagyoni biztosítékok mértékét szabályozta újra.

Ennek alapján mind a közvetítői tevékenység, mind a kölcsönzési tevékenység folytatása esetén vagyoni biztosítékot kell letétbe helyezni.

Magán-munkaközvetítői tevékenység folytatása esetén, amennyiben a közvetítés

– belföldre vagy az Európai Gazdasági Térség (EGT) többi tagállamának területére irányul 500 000 Ft,

– az EGT-ről szóló megállapodásban nem részes állam területére irányul 1 millió Ft.

Kölcsönzési tevékenység folytatása esetén 2 millió Ft.

Ha a magán-munkaközvetítő munkaerő-kölcsönzést is végez, a biztosítékok összegét külön kell letétbe helyezni.

A vagyoni biztosítékot pénzügyi intézménynél lekötött és elkülönítetten kezelt pénzbeli letétben kell elhelyezni.

A letét kizárólag a kölcsönzés, illetve a magán-munkaközvetítés során keletkezett, a munkavállaló vagy a munkát kereső részéről felmerülő kártérítési igény kielégítésére használható fel. A pénzintézet a letét terhére a munkavállaló vagy a munkát kereső részére kártérítést a kölcsönbeadó, illetve a magán-munkaközvetítő kártérítési kötelezettségét megállapító jogerős bírói ítélet vagy a feleknek a kártérítésre irányuló egyezsége alapján fizethet. A letét bármilyen okból való megszűnése esetén a kifizetés összegéről és időpontjáról a pénzintézet a kölcsönbeadót, illetve a magán-munkaközvetítőt nyilvántartó munkaügyi központot, továbbá a kölcsönbeadót, illetve magán-munkaközvetítőt a kifizetéstől számított három munkanapon belül írásban tájékoztatja.

Az egyes tevékenységekhez kapcsolódó kártérítési igények kielégítése tekintetében kifizetést a kölcsönzés, illetve a magán-munkaközvetítés érdekében elhelyezett letét mértékéig, tevékenységenként külön-külön kell teljesíteni.

Ha a letétből kifizetés történt, akkor a vagyoni biztosítékot 30 napon belül vissza kell pótolni.

A magán-munkaközvetítő számára kötelező a munkát keresőt megfelelően tájékoztatni a felajánlott munkakör főbb sajátosságairól, így különösen a foglalkoztatás helyéről, idejéről, munkaidőrendről, műszakbeosztásról, várható kereseti lehetőségről, külföldre történő közvetítés esetén a fogadó ország munkavállalási, foglalkoztatási, idegenrendészeti jogszabályairól is.

A magán-munkaközvetítés során például tilos az ügyfelek közötti hátrányos megkülönböztetés, fiktív, nem létező állásba való közvetítés, jogszabálysértő feltételeket tartalmazó állásigények kielégítése.

A kormányrendelet kifejezetten megtiltja, hogy a munkát keresővel szemben a közvetítő díjat, vagy költséget számítson fel.

A munkaügyi központ ellenőrei rendszeresen vizsgálhatják, hogy a magán-munkaközvetítő, és a kölcsönző a tevékenység folytatásához rendelkezik-e az előírt feltételekkel, munkája során betartja-e a reá vonatkozó szabályokat. Amennyiben az ellenőrzés hiányosságot, szabálytalanságot állapít meg, akkor eltilthatja a tevékenység gyakorlásától, és egyidejűleg törli a nyilvántartásból, vagy az Flt. szerinti rendbírság kiszabására kerülhet sor, amelynek mértéke 5000–500 000 Ft-ig terjedhet.

A 118/2001. (VI. 30.) Korm. rendelet 2011. augusztus 24-ei módosítása [2. § (1) bek. h)–i)] a közfoglalkoztatási program végrehajtását segítendő meghatározza, hogy

„h) a közfoglalkoztatásra irányuló munkaerő-kölcsönzés: a közfoglalkoztatási jogviszony keretében történő munkaerő-kölcsönzés;

i) közhasznú kölcsönző: helyi vagy nemzetiségi önkormányzat, illetve ezek társulása, valamint az egyesülési jogról, a közhasznú jogállásról, valamint a civil szervezetek működéséről és támogatásáról szóló 2011. évi CLXXV. törvény 32. §-a szerinti közhasznú szervezet.”

A közfoglalkoztatásra irányuló munkaerő-kölcsönzési tevékenység folytatását a közhasznú kölcsönző székhelye szerint illetékes munkaügyi központ akkor engedélyezi, ha az megfelel a 118/2001. (VI. 30.) Korm. rendelet 4. § (1) bekezdés a)–c) pontjában foglalt feltételeknek, továbbá a közhasznú kölcsönző a 17/C. §-ban meghatározott mentort alkalmaz.

A közhasznú kölcsönző közfoglalkoztatási jogviszonyban álló közfoglalkoztatottakat csak a közfoglalkoztatásról szóló törvényben meghatározott közfoglalkoztató részére kölcsönözhet.

Ha a munkaerő-kölcsönzés

a) helyi vagy kisebbségi önkormányzat vagy azok társulása,

b) egyház, civil szervezet,

c) költségvetési szerv, vagy

d) nonprofit gazdasági társaság

részére történik, a közhasznú kölcsönző és a kölcsönvevő közötti megállapodásban nem köthető ki magasabb kölcsönzési díj, mint a közfoglalkoztatási bér (közfoglalkoztatási garantált bér) járulék terhekkel növelt összege és a közhasznú kölcsönző által kapott, közfoglalkoztatás mobilitását szolgáló támogatás közötti különbözet.

A magán-munkaközvetítők és a munkaerő-kölcsönző cégekről a Nemzeti Munkaügyi Hivatal országos nyilvántartást vezet, amelyet a honlapján lehet elérni. Ehhez az adatszolgáltatást a megyei, fővárosi kormányhivatalok szakigazgatási szerveként működő munkaügyi központok teljesítik, az illetékességi területükön nyilvántartásba vett közvetítőkről és kölcsönbeadókról.

Kapcsolódó jogszabályok

2012. évi I. törvény a munka törvénykönyvéről 214–222. §

1991. évi IV. törvény a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról 56/A. §

118/2001. (VI. 30.) Korm. rendelet a munkaerő-kölcsönzési és a magán-munkaközvetítői tevékenység nyilvántartásba vételéről és folytatásának feltételeiről

7. § (1) A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvényben meghatározott harmadik országbeli állampolgár (a továbbiakban: harmadik országbeli állampolgár) a Magyarország területén a 2. § (2) bekezdésében, valamint a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel a munkavállalási engedély, vagy a magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás és tartózkodás céljából kiállított engedély (a továbbiakban: EU Kék Kártya) alapján létesíthet foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt. Az engedélyezési kötelezettség alá tartozó foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítéséhez szükséges szerződés csak a munkavállalási engedély vagy az EU Kék Kártya beszerzését követően köthető meg.

(2) A Kormány a 2. § (2) bekezdésében foglaltakon túlmenően, rendeletben mentességi eseteket határozhat meg.

(3) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a Magyarország nemzetközi kötelezettségeire, a harmadik országbeli állampolgár személyi, családi és egyéb körülményeire figyelemmel, valamint munkaerő-piaci szempontok alapján egyes tevékenységeket érintően az (1) bekezdés szerinti engedélyezési kötelezettség alóli mentesség eseteit rendeletben állapítsa meg.

(4) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy foglalkoztatása tekintetében, nemzetközi szerződésben vagy európai közösségi jogi aktusban foglaltak szerint a 2. § (2) bekezdésében meghatározott egyenlő bánásmód követelményétől eltérő szabályokat állapítson meg.

(5) Felhatalmazást kap a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter), hogy – a szabályozással érintett foglalkozás szerint feladatkörrel rendelkező miniszterekkel egyetértésben – rendeletben határozza meg

a) a Magyarországon egyidejűleg összesen, valamint az egyes állami foglalkoztatási szervek illetékességi területén, továbbá az egyes foglalkozásokban foglalkoztatható harmadik országbeli állampolgárok – ideértve az EU Kék Kártya alapján foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt létesítő harmadik országbeli állampolgárokat is – legmagasabb számát,

b) azokat a foglalkozásokat, amelyekben a magyarországi munkanélküliség alakulására és összetételére tekintettel harmadik országbeli állampolgár – ideértve az EU Kék Kártya alapján foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt létesítő harmadik országbeli állampolgárokat is – nem foglalkoztatható,

c) az engedélyezési eljárás részletes szabályait,

d) EU Kék Kártya alapján, Magyarországon foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt létesítő harmadik országbeli állampolgár részére fizetendő minimális díjazás mértékének kiszámítási módját.

(6) Az egyes állami foglalkoztatási szervek illetékességi területén foglalkoztatható harmadik országbeli állampolgárok legmagasabb számának meghatározásához az illetékes munkaügyi tanács előzetes véleményét be kell szerezni.

(7) A foglalkoztató és a harmadik országbeli munkavállaló magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás céljából előzetes megállapodást köt – legfeljebb négyéves határozott időtartamú – foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítésére. A megállapodás kötelező érvényű állásajánlatnak minősül. Amennyiben az EU Kék Kártya kiállításra kerül a harmadik országbeli állampolgár részére, a foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt – a (9) bekezdésben foglalt kivétellel – az előzetes megállapodásban foglalt feltételeknek megfelelően kell létrehozniuk. A felek ettől eltérő megállapodása érvénytelen.

(8) A (7) bekezdés szerinti előzetes megállapodásnak tartalmaznia kell

a) a harmadik országbeli állampolgár által ellátandó tevékenységet, munkakört (FEOR),

b) a harmadik országbeli állampolgárnak az a) pont szerinti tevékenység ellátásához szükséges felsőfokú szakmai képesítése megnevezését,

c) a harmadik országbeli állampolgár részére fizetendő díjazás mértékét,

d) a foglalkoztatásra irányuló jogviszony megjelölését,

e) a foglalkoztatásra irányuló jogviszony időtartamát.

(9) A felek a (8) bekezdés c) pontja szerinti díjazás mértékétől kizárólag a harmadik országbeli állampolgár javára térhetnek el.

1. A külföldiek magyarországi munkavállalására irányadó szabályok rendszere

A külföldi állampolgárok magyarországi munkavégzésére vonatkozó szabályok eltérő rendelkezéseket tartalmaznak attól függően, hogy EGT-tagállamok állampolgárainak, vagy (ezen kívüli) ún. harmadik országbeli állampolgároknak a foglalkoztatásáról van szó. Míg az EGT-tagállamok állampolgárai esetében a munkáltatót a munkaügyi központ felé csak bejelentési kötelezettség terheli a foglalkoztatással összefüggésben, addig a harmadik országbeli állampolgárok esetén a munkáltatónak engedélyt szükséges kérnie a foglalkoztatás megkezdése előtt, vagy külön jogszabályban foglalt feltételek fennállása esetén foglalkoztatásuk mentes az engedélyezési eljárás alól.

A) Főszabály – munkavállalási engedélyhez kötött a munkavállalás harmadik országbeli állampolgárok számára.

Az Flt. 2011. augusztus 1-jétől hatályos 7. § (1) bekezdése szerint a harmadik országbeli állampolgárok (magyarázatát lásd: Flt. 2. §-ához írt részben) – meghatározott kivételekkel – csak munkavállalási engedély, vagy a magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás és tartózkodás céljából kiállított engedély (EU Kék Kártya) alapján létesíthetnek foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt Magyarországon.

Az EU Kék Kártyával történő foglalkoztatás szabályait a 2007. évi II. törvény (Harmtv.), a 168/2011. (VIII. 24.) Korm. rendelet és az Flt. 7. § (7)–(8) bekezdése tartalmazza.

EU Kék Kártya olyan engedély, amely magas szintű képzettséggel rendelkező birtokosát valamely tagállam területén történő tartózkodásra és egyúttal magas szintű képzettséget igénylő munkavállalásra jogosítja.

Magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás: olyan személy foglalkoztatása legalább a külön jogszabályban meghatározott mértékű ellenérték fejében, aki rendelkezik a munkavégzéshez szükséges felsőfokú szakmai képesítéssel.

EU Kék Kártyát az a harmadik országbeli állampolgár kap, aki

– a Harmtv. 13. § (1) bekezdés a), d), valamint h)–i) pontjában foglalt feltételeknek megfelel, és nem állnak fenn a törvényben foglalt kizáró okok [20/A. § (2) bek.],

– foglalkoztatása jogszabályban meghatározott szempontok alapján, valamint hazai foglalkoztatáspolitikai érdekből támogatott,

– az egészségügyi ellátások teljes körére biztosítottnak minősül, vagy kérelmezte azt minden olyan időszakra vonatkozóan, amikor a foglalkoztatásra irányuló jogviszonyból eredően nem minősül biztosítottnak, és

– Magyarország területén valós lakcímadatot szálláshelyként bejelentett.

Az EU Kék Kártyát legalább egy évre kell kiállítani. Amennyiben a foglalkoztatásra irányuló szerződés ennél rövidebb időtartamra szól, akkor az EU Kék Kártyát a foglalkoztatásra irányuló szerződés szerinti jogviszony időtartamát három hónapra meghaladó időtartamra kell kiállítani.

Az EU Kék Kártya érvényességi ideje legfeljebb négy év, amely alkalmanként legfeljebb négy évvel meghosszabbítható.

A foglalkoztató és a harmadik országbeli munkavállaló magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás céljából előzetes megállapodást köt – legfeljebb négyéves határozott időtartamú – foglalkoztatásra irányuló jogviszony létesítésére. A megállapodás kötelező érvényű állásajánlatnak minősül. Amennyiben az EU Kék Kártya kiállításra kerül a harmadik országbeli állampolgár részére, a foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt az előzetes megállapodásban foglalt feltételeknek megfelelően kell létrehozniuk. A felek ettől eltérő megállapodása érvénytelen.

Az előzetes megállapodásnak tartalmazni kell

– a harmadik országbeli állampolgár által ellátandó tevékenységet, munkakört (FEOR),

– a harmadik országbeli állampolgárnak az a) pont szerinti tevékenység ellátásához szükséges felsőfokú szakmai képesítés megnevezését,

– a harmadik országbeli állampolgár részére a fizetendő díjazás mértékét,

– foglalkoztatásra irányuló jogviszony típusát,

– foglalkoztatásra irányuló jogviszony időtartamát, [Flt. 7. § (7)–(8) bek.].

A Harmtv. végrehajtásáról szóló 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet 72/B. §-ában a Kormány az EU Kék Kártya kiadására és meghosszabbítására irányuló eljárásban – annak megállapítása kérdésében, hogy a harmadik országbeli állampolgár magas szintű képzettséget igénylő foglalkoztatása jogszabályban meghatározott szempontok alapján, valamint hazai foglalkoztatáspolitikai érdekből támogatható-e – első fokon a megyei (fővárosi) kormányhivatal munkaügyi központját (a továbbiakban: munkaügyi központ), másodfokon a Nemzeti Munkaügyi Hivatalt szakhatóságként jelöli ki.

A munkaügyi központ az EU Kék Kártya kiadásával kapcsolatos szakhatósági állásfoglalás kialakításának szabályairól szóló 168/2011. (VIII. 24.) Korm. rendelet szerinti szakhatósági állásfoglalását harminc napon belül adja meg a regionális igazgatóságnak.

A fellebbezéssel megtámadott szakhatósági vélemény tekintetében másodfokon a Nemzeti Munkaügyi Hivatal jár el. A szakhatósági állásfoglalását tizenöt napon belül adja meg a Hivatalnak.

A munkaügyi központ az EU Kék Kártya kiadására és meghosszabbítására irányuló hatósági eljárásban – a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal területi szerve megkeresésére – szakhatósági állásfoglalásban nyilatkozik arról, hogy a harmadik országbeli állampolgárnak a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény 7. § (7) bekezdése szerinti előzetes megállapodásban meghatározott munkakörben történő magyarországi munkavállalását támogatja, vagy nem támogatja.

Az engedélyezésre vonatkozó szabályokat 2010. május 28-ától a harmadik országbeli állampolgárok magyarországi foglalkoztatásának engedélyezéséről szóló 16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet tartalmazza, a korábbi a 8/1999. (XI. 10.) SzCsM rendelet helyett.

B) Engedély nélkül végezhet munkát Magyarországon

A harmadik országbeli állampolgárok vonatkozásában az engedélymentességi eseteket a 2010. január 1-jén hatályba lépett 355/2009. (XII. 30.) Korm. rendelet részletezi.

A szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek tekintetében alkalmazott, a munkaerő szabad áramlásával összefüggő átmeneti szabályokat (a foglalkoztatás bejelentésére vonatkozó kötelezettséget) a 355/2007. (XII. 23.) Korm. rendelet rögzíti. Ennek alapján engedély nélkül végezhet munkát Magyarországon a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező: belga, bolgár, brit, ciprusi, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, ír, izlandi, lengyel, lett, liechtensteini, litván, luxemburgi, máltai, német, norvég, olasz, osztrák, portugál, román, spanyol, svájci, svéd, szlovák, szlovén állampolgár és állampolgárságuktól függetlenül a hozzátartozóik.

Az Flt. 2. § (2) bekezdése alapján engedély nélkül végezhet munkát:

– a menekültként, vagy

– menedékesként elismert személy (2007. évi LXXX. törvény szerinti),

– a bevándorolt (a hatályon kívül helyezett 1993. évi LXXXVI. törvény szerinti bevándorolt státuszt értjük alatta, 2002. január 1-jétől a letelepedett státusz került „helyébe”, amely nemcsak elnevezésében, de tartalmában is változást jelentett), vagy

– letelepedett jogállású személy (a 2007. évi II. törvény részletezi),

– 2009. január 1-jétől az oltalmazottként elismert személyek. A menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény 12. §-a szerint hazánk oltalmazottként kiegészítő védelemben részesíti azt a külföldit, aki nem felel meg a menekültkénti elismerés feltételeinek, de fennáll annak a veszélye, hogy származási országába történő visszatérése esetén őt súlyos sérelem érné, és nem tudja, vagy az e veszélytől való félelmében nem kívánja a származási országa védelmét igénybe venni. A súlyos sérelemtől vagy a sérelem veszélyétől való félelem alapulhat olyan eseményeken is, amelyek azt követően következtek be, hogy a külföldi a származási országát elhagyta, vagy a külföldi olyan tevékenységén, amelyet a származási országa elhagyását követően fejtett ki;

– a 2007. évi I. törvény szerinti szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személy.

C) A külföldiek foglalkoztatásának engedélyezése és ellenőrzése

A külföldiek magyarországi foglalkoztatásának engedélyezésére vonatkozó szabályok betartását a megyénként működő munkaügyi területi felügyelőségek (a megyei kormányhivatalok munkavédelmi és munkaügyi szakigazgatási szerveinek munkaügyi felügyelőségei) ellenőrzik, az 1996. évi LXXV. törvény (a továbbiakban: Met.) alapján.

Ha a felügyelő megállapítja, hogy engedély nélkül foglalkoztatták a külföldit, akkor a kifizetett munkabérnek, vagy legalább a minimálbérnek – a Met.-ben meghatározott – többszörösét kell megfizetnie. Első alkalommal történt jogsértés megállapítása esetén a kifizetett bér 4-szeresét, de legalább a minimálbér 8-szorosát, 3 éven belüli ismételt elkövetés esetén a kifizetett bér 8-szorosát, de legalább a minimálbér 15-szörösének megfelelő összeget kell befizetnie. Ha magánszemély munkáltató nem egyéni vállalkozás keretében foglalkoztat engedély nélkül külföldit, akkor első alkalommal a befizetés mértéke a minimálbér 2-szeresének megfelelő összeg, 3 éven belüli ismételt jogsértés megállapítása esetén a minimálbér 4-szeresét kell befizetnie. (Met. 7/A. §)

A 355/2009. (XII. 30.) Korm. rendelet 3/A. § előírásai alapján az érvényes tartózkodási engedéllyel vagy más, tartózkodásra jogosító engedéllyel, vagy a külön törvény alapján keresőtevékenység folytatására jogosító engedéllyel nem rendelkező harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatása esetén a munkáltató köteles megtéríteni a harmadik országbeli állampolgár elmaradt munkabérét és járandóságait.

A megállapodás szerinti díjazás megállapításainál legalább a kötelező legkisebb munkabért kell figyelembe venni.

A munkáltató köteles megtéríteni a harmadik országbeli állampolgár elmaradt járandóságai kifizetésének a visszautazása szerinti országba történő megküldésével összefüggő indokolt költségeket is.

Az ellenkező bizonyításáig a munkaviszony fennállását legalább három hónap időtartamban vélelmezni kell.

Ez a rendelkezés az illegálisan tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokat foglalkoztató munkáltatókkal szembeni szankciókra és intézkedésekre vonatkozó minimumszabályokról szóló 2009. június 18-ai 2009/52/EK tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.

2. A főszabály: a 16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet munkavállalási engedélyre vonatkozó szabályai

A külföldiek magyarországi foglalkoztatásának engedélyezésére vonatkozó részletszabályokat 2010. május 18-ától a 16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet (a továbbiakban: Rendelet) tartalmazza, a korábbi 8/1999. (XI. 10.) SzCsM rendelet helyett. Az új szabály részben átvette a korábbi szabályozás rendszerét, amelynek lényegét az alábbiakban ismertetjük.

Az Flt. 7. § (1) bekezdésének második mondata szerint a munkaszerződés a külföldivel csak munkavállalási engedély, vagy EU Kék Kártya beszerzését követően köthető meg. E munkaszerződés csak határozott idejű lehet, figyelemmel a munka törvénykönyve 192. § (3) bekezdésére, mely szerint, ha a munkaviszony létesítéséhez hatósági engedély szükséges, a munkaviszony legfeljebb az engedélyben meghatározott tartamra létesíthető. Az engedély meghosszabbítása esetén az újabb határozott idejű munkaviszony tartama – a korábban létesített munkaviszony tartamával együtt – az öt évet meghaladhatja.

Felhívjuk a figyelmet arra, hogy az engedély mindig konkrét munkáltatónál, konkrét munkakörben, konkrét személy meghatározott ideig történő munkavégzésének engedélyezését tartalmazza. Az engedélyt annak kell beszereznie, aki a külföldit foglalkoztatni kívánja. Az engedély mindig egy jövőbeni munka megkezdésének engedélyezését tartalmazhatja, ezért azt a külföldi tényleges foglalkoztatásának megkezdése előtt kell beszerezni. A kérelmet annál a munkaügyi központnál kell benyújtani, amelynek területén a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatása történik.

A) A Rendelet hatálya

A Rendelet 1. §-a szerint hatálya kiterjed a magyar jog hatálya alá tartozó foglalkoztatásra irányuló jogviszony keretében munkát végző, Magyarországon engedéllyel foglalkoztatható harmadik országbeli állampolgárra, valamint az őt foglalkoztatóra.

A rendelet azt is meghatározza, hogy mikor nem terjed ki a harmadik országbeli állampolgárra a hatálya. Abban az esetben, ha az EGT-államban letelepedett munkáltató, szolgáltatásnyújtás keretében kiküldetés, kirendelés, vagy munkaerő-kölcsönzés keretében küldi magyarországi foglalkoztatóhoz munkavállalóját.

Mi tekintendő foglalkoztatásra irányuló jogviszonynak?

A korábbi szabályokhoz képest a rendelet egyértelműen meghatározza, hogy idetartozik minden olyan jogviszony, amelyben a jogviszony tárgya a harmadik országbeli állampolgár által a foglalkoztató részére, ellenérték fejében végzett munka. Ilyenre tipikus példa a munkaviszony, a közalkalmazotti jogviszony, a bedolgozói jogviszony, a megbízási, a vállalkozási jellegű jogviszony, a szövetkezeti tag munkaviszonya, vagy vállalkozási jellegű jogviszonya.

A Rendelet hatálya alá azok a jogviszonyok tartoznak, ahol a jogviszony „két pólusú”, van egy foglalkoztató vagy munkáltató, vagy megbízó stb., illetve egy alkalmazott, vagy munkavállaló, vagy megbízott stb. Ebből kifolyólag, ha külföldi egyéni vállalkozóként, vagy mezőgazdasági őstermelőként kíván Magyarországon tevékenykedni, akkor ehhez nem kell munkavállalási engedélyt kérnie.

A fentieken túl foglalkoztatásra irányuló jogviszonynak minősül továbbá az ún. betanító képzés, valamint, ha a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatására a belföldi foglalkoztatóval kötött magánjogi szerződés teljesítése érdekében, de a külföldi munkáltatóval fennálló jogviszonya alapján kerül sor.

– Az ún. betanító képzés olyan tevékenység, amelynek során a harmadik országbeli állampolgár meghatározott munka elvégzéséhez, a megfelelő begyakorlottság megszerzéséhez szükséges képzésben vesz részt. Az engedélyt a betanító képzést folytató szervezetnek (foglalkoztatónak) kell beszereznie.

– A másik esetben a harmadik országban honos munkáltatóval áll jogviszonyban a harmadik országbeli személy, de a belföldi munkáltatóval kötött magánjogi szerződés teljesítése miatt Magyarországon kell munkát végeznie. (Ez általában a külföldi munkáltató kirendelése alapján történhet.) Az engedéllyel a magánjogi szerződést kötő belföldi foglalkoztatónak kell rendelkeznie.

A foglalkoztatásra irányuló jogviszony ismérvei eligazítást nyújtanak abban is, ki tekinthető foglalkoztatónak. Az, aki részére a harmadik országbeli állampolgár az előbbiekben részletezett foglalkoztatásra irányuló jogviszony alapján munkát végez.

A munkavállalási engedélyek fajtái a Rendelet alapján:

a) egyéni engedély,

b) automatikusan kiadott engedély (a munkaerő-piaci helyzet vizsgálata nélkül kiadott engedély),

c) mezőgazdasági szezonális engedély,

d) családegyesítő személy családtagjainak munkavállalási engedélye,

e) csoportos keretengedély, és csoportos keretengedély alapján kiadott egyéni engedély.

B) Az egyéni munkavállalási engedély

Az egyéni engedély mindig a konkrét személy foglalkoztatásának engedélyezését tartalmazza, míg a csoportos keretengedély több harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatására vonatkozó „elvi” engedély. A keretengedély alapján, annak létszám- és időkorlátain belül a munka tényleges megkezdése előtt meg kell kérni az egyéni engedélyt.

a) Az egyéni engedélyt a munkaügyi központ köteles kiadni a foglalkoztatónak, ha az alábbi három feltétel együttesen fennáll:

– A foglalkoztató a harmadik országbeli állampolgár által ellátandó tevékenységre vonatkozóan érvényes munkaerőigénnyel rendelkezett. A munkaerőigényt az erre rendszeresített nyomtatványon kell benyújtani, melyben a foglalkoztató a keresett munkakörre vonatkozó részletes igényeit fogalmazhatja meg. 2013. január 1-jétől a munkaerőigényt a külföldi foglalkoztatására irányuló kérelem előterjesztésével egyidejűleg is be lehet nyújtani, de maximum 60 nappal korábban lehet beadni. (Eddig a kérelem benyújtása előtt legalább 15 nappal korábban be kellett nyújtani a munkaerőigényt.)

– A munkaerőigény benyújtásától kezdődően ne közvetítsenek ki a foglalkoztató részére olyan munkaerőt, akit álláskeresőként tartanak nyilván, és aki rendelkezik a jogszabályban előírt, illetve a foglalkoztató munkaerőigényében megjelölt alkalmazási feltételekkel.

– Ha az illetékes kirendeltség nyilvántartásában nincs megfelelő kiközvetíthető munkaerő, aki a bejelentett álláshely betöltésére alkalmas (vagy az alkalmas munkaerő a felajánlott munkát nem vállalja el), akkor kerülhet sor a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatásának engedélyezésére.

b) 2008. január 1-jétől változott az egyéni munkavállalási engedély érvényességi ideje.

– korábban az általános szabályok szerint 1 évre lehetett kiadni az engedélyt (és egy évvel lehetett hosszabbítani), a jelenlegi szabályok szerinti egységesen legfeljebb 2 évre adható ki az engedély és ezzel az időtartammal meg is hosszabbítható.

– ettől eltérően, a fogadási megállapodás alapján végzett kutatói tevékenység mellett folytatott oktatási tevékenységhez az engedélyt a fogadási megállapodásban meghatározott időtartamra kell kiadni.

A meghosszabbítás valójában nem csak a foglalkoztatás időtartamának meghosszabbítását jelenti, hanem az eljárásra – néhány meghatározott irat újbóli becsatolása kivételével – az előbb ismertetett engedélyezés szabályait kell megfelelően alkalmazni.

Az engedélyben meghatározzák, hogy ki, melyik foglalkoztatónál, melyik munkahelyen, milyen tevékenységet végezhet, milyen FEOR-kóddal megjelölt munkakörben, és milyen időtartamban (a FEOR-számok 2011. január 1-jétől megváltoztak!).

c) Az engedélykérelem kötelező elutasítása

A Rendelet 6. §-a taxatíve felsorolja azokat az eseteket, amikor bármelyik ok fennállásakor a kérelmet a munkaügyi központnak el kell utasítania.

Idetartozik például:

– ha nem állnak fenn az engedélyezés feltételei (előzőekben részletezett három feltétel); vagy

– a foglalkoztató a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatását a kérelem benyújtásának időpontjától számított százhúsz napon belül nem kívánja megkezdeni; vagy

– a harmadik országbeli állampolgár által ellátandó tevékenység elvégzésére a jogszabály vagy a foglalkoztató által előírt képzettséggel és alkalmazási feltételekkel rendelkező kiközvetíthető munkaerő áll rendelkezésre, és annak foglalkoztatása a foglalkoztató érdekkörében fennálló okból hiúsul meg, vagy

– a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatására nem a kérelmet benyújtó foglalkoztatónál kerülne sor, vagy

– a harmadik országban honos munkáltatóval kötött magánjogi szerződésben a szolgáltatás kizárólagos tárgya a harmadik országbeli állampolgár munkaerejének tartós átengedése (munkaerő-kölcsönzése).

d) Mérlegelési jogkörben elutasítható kérelmek

A kérelem kötelező elutasításának okain túl, a rendelet lehetőséget teremt arra, hogy bizonyos egyéb foglalkoztatási szempontok mérlegelése alapján a kérelmet el lehessen utasítani.

Ilyen foglalkoztatási szempont lehet különösen, ha a foglalkoztatóval szemben a kérelem benyújtását megelőző egy évben jogerősen munkaügyi bírságot, vagy munkavédelmi bírságot szabtak ki, vagy ha a foglalkoztatót, a kérelem benyújtását megelőző egy éven belül külföldi engedély nélküli foglalkoztatása miatt befizetésre kötelezték, és fizetési kötelezettségének nem tett eleget. A külföldiek engedély nélküli foglalkoztatása miatt a munkaügyi felügyelők a munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996. évi LXXV. törvény 7/A. §-a alapján jogosultak befizetés kiszabására.

Mérlegelési jogkört biztosít a Rendelet a kérelem elutasítására olyan okból hogy a foglalkoztatónál a foglalkoztatási feltételek nyilvánvalóan nem biztosítottak, vagy a foglalkoztató a kérelem benyújtását megelőző egy évben csoportos létszámcsökkentést hajtott végre.

2013. január 1-jétől a kötelező elutasítási okok közül a mérlegelési jogkörben elutasítható esetkörbe került át az az indok, ha a munkáltató a harmadik országbeli állampolgárnak az adott tevékenységre vonatkozó országos átlagos személyi alapbérnél lényegesen kevesebb bért jelölt meg. Lényegesen alacsonyabbnak akkor minősül a személyi alapbér, ha nem haladja meg az adott tevékenységre vonatkozó országos személyi alapbér 80%-át.

Mérlegelési jogkörben elutasítható a kérelem 2013. január 1-jétől akkor is, ha a foglalkoztató a harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatása érdekében hamis vagy meghamisított szakképzettséget, iskolai végzettséget igazoló okiratot nyújtott be.

A munkaügyi központok az adott térség foglalkoztatási helyzetét figyelembe véve egyéb elutasítást megalapozó foglalkoztatási szempontokat is meghatározhatnak, hiszen a felsorolt lehetséges elutasítási okok csak kisegítő, példálózó jellegűek.

C) Automatikusan kiadott engedély (a munkaerő-piaci helyzet vizsgálata nélkül)

Az engedélyezési eljárás szigorú szabályai mellett vannak olyan esetek, amikor nemzetközi szerződésben vállalt kötelezettségünk teljesítése érdekében, vagy a foglalkoztatás speciális jellege miatt nem érvényesülhetnek az általános engedélyezési szabályok. Ilyenkor nem vizsgálják a munkaerőigény meglétét, a munkaerő-piaci helyzetet (azaz van-e kiközvetíthető megfelelő munkaerő), hanem, ha a foglalkoztatni kívánt harmadik országbeli állampolgár (külföldi) rendelkezik az adott munkakörre előírt képzettséggel, akkor az engedélyt úgymond automatikusan, könnyített eljárás keretében adja ki a hatóság. A Rendelet 10. §-a 16 ilyen esetet tartalmaz.

Így például a munkaerő-piaci helyzet vizsgálata nélkül adják ki az engedélyt:

– nemzetközi szerződésben meghatározott létszámkereteken belül foglalkoztatott harmadik országbeli állampolgár munkavégzéséhez;

– Magyarországon alapított külföldi érdekeltségű vállalkozás által foglalkoztatott harmadik országbeli állampolgár (külföldinek) kulcsszemélyzetként (nem vezető tisztségviselő, de kiemelt irányítási, vagy felügyeleti munkát végez a vállalkozás egészét érintően, illetve magas szintű, vagy kivételes szakmai tudással rendelkezik és ezáltal minősül kulcsszemélyzetnek) történő munkavégzéséhez;

– alkalmanként 30 napos időtartamon belül, 15 napot meghaladó jótállási, üzembe helyezési, szervizelési, jótállási tevékenység végzéséhez;

– felsőfokú oktatási intézmények, tudományos kutatóintézetek, közművelődési intézetek által meghívott, nemzetközileg elismert harmadik országbeli állampolgárnak, naptári évenként 10 munkanapot meghaladó oktatási, tudományos, művészeti munkavégzéséhez;

– nemzetközi szervezet, külföldi állam diplomáciai, konzuli képviselete, vagy egyéb szerve vagy személyzete által foglalkoztatni kívánt olyan harmadik országbeli állampolgár munkavégzéséhez, aki nem tartozik e szervek személyi állományába, illetve nem minősül a küldő állam delegált tagjának (pl. az ún. kiszolgáló személyzetnek),

– külföldi filmforgatások során, a mozgóképszakmai hatóság által külön jogszabály alapján nyilvántartásba vett filmgyártó vállalkozás által foglalkoztatni kívánt harmadik országbeli állampolgár (külföldi) munkavégzéséhez;

– harmadik országbeli állampolgár a munka elvégzéséhez szükséges begyakorlottság megszerzését célzó képzés, az ún. betanító képzésen vesz részt és ennek időtartama naptári évenként a 3 hónapot nem haladja meg;

– a NATO tagállamai közötti megállapodás alapján hazánkban szolgálati célból tartózkodó fegyveres, vagy polgári állomány tagjai közeli hozzátartozóinak munkavégzéséhez a szolgálati célú tartózkodás idejére, a részes tagállamok közötti viszonosság hiányában;

– kutatónak az olyan magyarországi oktatási tevékenységéhez, amelyet akkreditált kutató szervezettel kötött fogadási megállapodásban meghatározott kutatási tevékenysége mellett végez (a kutatási tevékenység önmagában engedélymentes).

D) Mezőgazdasági szezonális munkavállalási engedély

A mezőgazdasági szezonális munkavállalásra vonatkozó kedvezőbb szabályokat a növénytermesztés, erdőgazdálkodás, az állattenyésztés és a halászat területén foglalkoztatni kívánt harmadik országbeli állampolgárok esetében kell alkalmazni. A szezonális munkavállalási engedély alapján 12 hónapon belül, legfeljebb összesen 150 napra engedélyezhető a magyarországi munkavégzés. A munkák szezonális jellege miatt egy engedélyben a foglalkoztatás időtartama több részletben is meghatározható. Ezen engedélyezési eljárásban „könnyítést” jelent, hogy az általános engedélyezési szabályok közül nem kell vizsgálni azt, hogy a harmadik országbeli állampolgár rendelkezik-e a szükséges alkalmazási feltételekkel. Az engedélyezési eljárásnak azonban része, a magyar munkaerő-piaci helyzet vizsgálata, azaz, hogy van-e a munkára kiközvetíthető munkaerő.

2013. január 1-jétől bevezetett további könnyítés, hogy amennyiben egy naptári éven belül a szezonális foglalkoztatás időtartama nem haladja meg a 60 napot, az engedélyt a munkaerő-piaci helyzet vizsgálata nélkül kell kiadni.

E) Családegyesítő személy családtagjainak munkavállalási engedélye

A családi együttélés biztosítása céljából adható ki ez az engedély. Ha egyébként az SZMM rendelet alapján kedvezőbb szabályok lennének irányadóak a családtagra, akkor azt kell magyarországi foglalkoztatása esetén alkalmazni.

Az engedélyezési eljárás során családtagnak minősül: a harmadik országbeli állampolgár házastársa, a házastársával közös kiskorú gyermeke (örökbefogadott, nevelt gyermeke), eltartott kiskorú gyermeke, aki felett szülői felügyeletet gyakorol, házastársának eltartott kiskorú gyermeke, aki felett a házastárs szülői felügyeletet gyakorol. Családegyesítő személy, aki tartózkodási, bevándorlási, letelepedési, ideiglenes letelepedési, nemzeti letelepedési vagy EK letelepedési engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgár, vagy külön törvény szerinti tartózkodási kártyával, vagy állandó tartózkodási kártyával rendelkező személy.

A családtag jogszerű magyarországi tartózkodásának megkezdésétől számított 1 éven belül az általános engedélyezési eljárási szabályok érvényesülnek. Az 1 év leteltét követően, foglalkoztatásának engedélyezésére a családegyesítő személyre irányadó, a Rendeletben meghatározott szabályokat kell alkalmazni. A családtag egyéni engedélye a családi együttélés biztosítása céljából kiadott tartózkodási engedély érvényességi idejére adható ki, de legfeljebb 2 évre, amely hosszabbítható.

F) A csoportos keretengedély és ennek alapján kiadott egyéni engedély

Mint elnevezése is mutatja, nem konkrét személy munkavégzésének engedélyezését jelenti, hanem több harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatására vonatkozó „keret” jellegű engedély, melyben a foglalkoztatható létszám, elvégzendő tevékenység, betöltendő munkakör stb. szerepel. Csoportos keretengedély iránti kérelmet akkor nyújthat be a belföldi foglalkoztató, ha külföldi vállalkozással kötött magánjogi szerződés teljesítése érdekében több harmadik országbeli állampolgár magyarországi foglalkoztatása szükséges. A keretengedély iránti kérelem a magánjogi szerződés megkötése előtt és utána is benyújtható.

A keretengedélyezési eljárás során az egyik kulcskérdés a magánjogi szerződés léte, vagy annak megkötésére irányuló szándék, ugyanis nagyobb létszámú harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatásának igénye önmagában nem alapozza meg a keretengedély kiadását. A „több” külföldi minimális létszámát egyébként a rendelet nem határozza meg. A keretengedély kiadásának lényeges kritériuma továbbá, hogy a magánjogi szerződést kötő harmadik országban honos vállalkozás és a foglalkoztatni kívánt harmadik országbeli állampolgár személyes joga, tehát a vállalkozás székhelye szerinti ország és a harmadik országbeli állampolgár állampolgársága szerinti ország azonos legyen.

Keretengedély iránti kérelem nyújtható be, ha több harmadik országbeli állampolgár foglalkoztatása iránt magánjogi szerződést kötő munkáltató olyan külföldi vállalkozással kíván szerződést kötni, amely az SZMM rendeletben meghatározott konkrét – filmgyártáshoz kötődő – tevékenység elvégzésére irányul. Az elmúlt időszakban egyre több, nem EGT-tagállamban székhellyel rendelkező külföldi vállalkozás jött Magyarországra filmforgatás céljából, „külföldi stábjukkal” együtt és esetükben a csoportos keretengedélyezésre vonatkozó rendelkezések nem voltak alkalmazhatóak. Az új szabályok szerint csoportos keretengedély iránti kérelem benyújtható akkor is, ha nem EGT-tagállamban székhellyel rendelkező külföldi vállalkozás megbízza a Kulturális Örökségvédelmi Hivatal által nyilvántartásba vett, belföldi székhellyel rendelkező, filmgyártási tevékenységet folytató filmgyártó vállalkozást filmalkotás magyarországi gyártásának elvégzésére, vagy a magyar filmgyártó vállalkozással koprodukciós filmalkotás elkészítésében állapodik meg. A kérelemhez csatolni kell a magánjogi szerződést, valamint a Kulturális Örökségvédelmi Hivatal igazolását arról, hogy a magyar filmgyártó vállalkozás, vagy a készülő filmalkotás nyilvántartásba vételéhez kérelmet benyújtották-e. Az ezen alapuló egyéni engedélykérelem esetén szükséges csatolni a filmalkotás nyilvántartásba vételéről szóló határozatot.

A filmgyártással összefüggésben alkalmazandó eljárás során lényeges különbség, hogy míg a keretengedélyezés általános szabályai szerint a magánjogi szerződést kötő külföldi vállalkozás és az alkalmazni kívánt harmadik országbeli állampolgár (külföldi) személyes jogának azonosnak kell lennie, addig a filmgyártás tekintetében e szabályt nem kell alkalmazni (pl. a külföldi vállalkozás amerikai székhelyű, a foglalkoztatni kívánt külföldi pedig ausztrál állampolgárságú).

A keretengedélyen alapuló egyéni engedélyek kiadásakor nem kell vizsgálni, hogy van-e érvényes bejelentetett munkaerőigény, ebből kifolyólag nem kell vizsgálni, van-e kiközvetíthető munkaerő, továbbá az alkalmazási (végzettségi) feltételeket sem, csak a magánjogi szerződés meglétét és annak tartalmát.

Mind a keretengedély, mind az egyéni munkavállalási engedély iránti kérelem elbírálásáról szóló érdemi határozatot – a kérelemnek a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező – munkaügyi központhoz történő benyújtásától számított 30 napon belül kell meghozni. Ezen általános szabály alól kivételt képez, amikor harmadik országbeli állampolgár kulcsszemélyzetként történő foglalkoztatása iránti kérelem esetén az automatikus engedélyezési eljárásra 5 napban határozza meg a Rendelet az ügyintézés határidejét.

Az ügyintézési határidő 15 nap a munkaerő-piaci vizsgálat nélkül kiadandó egyéni engedély, illetve az engedély visszavonására irányuló ügyintézés esetén, valamint, ha a foglalkoztató a munkaerőigényét a kérelem benyújtását megelőzően legalább 15 nappal korábban a kirendeltségnél benyújtotta.

3. Külföldiek engedély nélküli munkavégzésének lehetőségei Magyarországon

A 2010. január 1-jén hatályba lépett 355/2009. (XII. 30.) Korm. rendelet alapján 25 esetben nincs szükség a harmadik országbeli állampolgárnak engedélyre, többek között például az alábbi esetekben:

a) Nemzetközi szerződés ilyen tartalmú rendelkezése esetén. Ha a szerződés maga tartalmazza, hogy adott ország állampolgárai a másik országban engedély nélkül végezhetnek munkát.

b) Külföldi székhellyel rendelkező gazdasági társaság – nemzetközi szerződés által meghatározott – fiók és képviselet vezetőjeként történő munkavégzéséhez.

Az 1997. évi CXXXII. törvény rendelkezik a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeiről és kereskedelmi képviseleteiről.

E törvény alapján külföldi állampolgár fióktelepnél, illetve kereskedelmi képviseletnél való munkavállalásának engedélyezésére, az engedélyezés alóli mentességekre és kedvezményekre a külön jogszabályban foglaltakat kell alkalmazni, azaz a külföldiek magyarországi foglalkoztatásának engedélyezéséről szóló jelen rendeletet. E rendelet alapján a mentesség tehát csak a fiók és képviselet vezetőjét illeti meg.

c) Külföldi állam diplomáciai (konzuli) képviselete vagy egyéb szerve személyi állománya keretében, a küldő állam által delegált tagjainak a képviseletnél vagy egyéb szervnél történő munkavégzéséhez. A külföldi állam diplomáciai, vagy konzuli képviselete személyzete közeli hozzátartozójának munkavégzéséhez sincs szükséges engedélyre, de csak akkor, ha az adott állam hasonlóan jár el a magyar külképviseleten dolgozó személyzet hozzátartozója esetében is (azaz viszonosság áll fenn);

d) Nemzetközi szervezetnél vagy nemzetközi szerződéssel létrehozott közös szervnél a részt vevő felek által delegált külföldinek e szerveknél történő munkavégzéséhez (Pl. ENSZ, NATO-szakértő). A nemzetközi szervezet képviselete személyzetének közeli hozzátartozója is engedély nélkül dolgozhat Magyarországon, de csak ha e kérdésben viszonosság áll fenn.

e) Harmadik országban honos vállalkozással kötött magánjogi szerződés alapján történő – alkalmanként a 30 napos időtartamon belül a 15 napot nem meghaladó – üzembe helyezési, szavatossági, szervizelési és jótállási tevékenység elvégzéséhez.

Ezek olyan sürgősen ellátandó feladatok, amelyek elvégzése a magánjogi szerződésben foglaltak alapján általában azonnal esedékes, melyre tekintettel a tevékenység mentes az engedélyezés alól. Ha egy-egy alkalommal a szervizelési munka várhatóan a 15 napot meg fogja haladni, akkor egyéni engedélyt kell kérni, de ez az eljárás a 16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet 6. §-a alapján az ún. automatikus engedélyezés körébe tartozik.

f) Külföldi részesedéssel rendelkező gazdasági társaság vezető tisztségviselőjeként, valamint felügyelőbizottsági tagjaként történő munkavégzéshez.

g) A posztdoktori foglalkoztatásra irányuló pályázatot, valamint a Bolyai János Kutatási Ösztöndíjat elnyert külföldinek – a pályázat, illetőleg az ösztöndíj keretében történő – munkavégzéséhez.

h) Külföldi felsőoktatási intézménnyel hallgatói jogviszonyban álló külföldinek nemzetközi diákszervezet által szervezett szakmai gyakorlat keretében történő foglalkoztatásához. Számos hazai egyetem diákszervezete tagja olyan nemzetközi diákszervezetnek, amelyek rövid időtartamú szakmai gyakorlat elvégzésére csereprogramokat szerveznek más országok hallgatóival. Az ő magyarországi foglalkoztatásuk elősegítése érdekében – más országok gyakorlatához hasonlóan – munkavégzésük engedélymentes.

i) Magyarországon működő szakiskolával, középiskolával, alapfokú művészetoktatási intézménnyel, felsőoktatási intézménnyel, nappali tagozatos tanulói, illetve hallgatói jogviszonyban álló külföldinek a jogviszony fennállása alatt történő munkavégzéséhez.

j) Külföldinek alap-, közép- és felsőfokú oktatási intézményekben, idegen nyelven történő olyan oktatási tevékenységéhez, amelyre – az oktatásért felelős miniszter igazolása szerint – az érintett államok illetékes miniszterei által aláírt nemzetközi oktatási program keretén belül kerül sor.

k) Magyarországon nyilvántartásba vett egyházban, vagy annak intézményében munkát végző, az egyházi szolgálatot élethivatásszerűen folytató külföldi tevékenységéhez.

l) A Magyarország területén menekültkénti vagy oltalmazottkénti, vagy menedékeskénti elismerését kérőnek, továbbá a befogadottnak a befogadó állomáson történő munkavégzéséhez. Az új fogalmakat a menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény tartalmazza. A menekült, menedékes, befogadott definícióról már szólt a magyarázat, ezért azt nem részletezzük. Az új szabályok értelmében oltalmazott az a kiegészítő védelemben részesülő külföldi, aki nem felel meg a menekültkénti elismerés feltételeinek, de fennáll a veszélye, hogy a származási országba történő visszatérése esetén őt súlyos sérelem érné, és nem tudja, vagy az e veszélytől való félelmében nem kívánja a származási országa védelmét igénybe venni.

m) Harmadik országbeli állampolgárnak naptári évenként 10 munkanapnál nem hosszabb ideig tartó oktatási, tudományos vagy művészeti tevékenységéhez. Ha a tervezett foglalkoztatás, pl. oktatási tevékenység, előadássorozat várhatóan éves szinten a 10 napot meghaladja, akkor ún. automatikus engedélyezési eljárás keretében a 16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet 6. §-a alapján az engedélyt meg kell kérni.

n) Harmadik országbeli állampolgár kutató magyarországi munkavégzéséhez, ha a kutató olyan tevékenységet lát el, amely – az MTA által kiállított igazolás szerint – a Magyar Köztársaság és más állam között létrejött megállapodás hatálya alá tartozik.

o) A különféle programokban résztvevő, szakmai gyakorlaton lévő harmadik országbeli állampolgár magyarországi munkavégzéséhez. Ilyen program a Comenius, Erasmus, Leonardo da Vinci, Grundtvig.

p) Nincs szükség engedélyre továbbá a magyar állampolgárral Magyarországon együtt élő házastárs munkavégzéséhez, továbbá az olyan özvegy munkavégzéséhez, aki az elhunyt magyar állampolgár házastárssal annak halála előtt legalább egy évig Magyarországon együtt élt.

q) 2007. július 1-jétől nincs szükség engedélyre a kutató olyan magyarországi kutatási tevékenységéhez, amelyet – külön jogszabály rendelkezési szerint – akkreditált kutató szervezettel kötött fogadási megállapodás alapján végez (az ezzel párhuzamosan folytatott oktatói munka az automatikus engedély körébe tartozik).

r) 2007. július 1-jétől engedélymentes a hivatásos sportolók munkavégzés keretében folytatott sporttevékenysége, és az edző sporttevékenységre való felkészítő munkája. A hivatásos sportoló, a sporttevékenység és az edző definícióját a sportról szóló 2004. évi I. törvény határozza meg.

s) Nincs szükség továbbá az EGT-megállapodásban részes valamely államban letelepedett munkáltató által határon átnyúló szolgáltatásnyújtás teljesítése keretében kiküldetés, kirendelés útján magyarországi foglalkoztatónál magánjogi szerződés teljesítése érdekében történő munkavégzéshez.

t) Az EGT-megállapodásban részes valamely államban letelepedett munkaerő-kölcsönzési tevékenységet folytató vállalkozás, mint munkáltató által kölcsönzött munkavállaló magyarországi foglalkoztatónál munkaerő-kölcsönzés keretében történő munkavégzéséhez.

u) Az Észak-Atlanti Szerződés tagállamai közötti, fegyveres erőik jogállásáról szóló 1951. június 19-én Londonban kelt Megállapodás (a továbbiakban: NATO–SOFA Megállapodás) részes államainak a NATO–SOFA Megállapodás I. Cikk a) és b) pontjában meghatározott és a Magyar Köztársaság területén szolgálati célból tartózkodó fegyveres ereje és polgári állománya tagjai közeli hozzátartozóinak munkavégzéséhez a szolgálati célú tartózkodás idejére a részes államok közt fennálló viszonosság alapján.

v) A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvényben meghatározott családegyesítő személy családi együttélés biztosítása céljából kiadott, érvényes tartózkodási engedéllyel rendelkező és legalább egy éve jogszerűen a Magyar Köztársaság területén tartózkodó családtagjának, feltéve, hogy a családegyesítő engedély nélkül foglalkoztatható.

w) Menekültként, oltalmazottként elismert személy családtagjának, vagy menekültként elismert kísérő nélküli kiskorú esetén szülőjének, ennek hiányában gyámjának, feltéve, hogy a családi együttélés biztosítása céljából kiadott, érvényes tartózkodási engedéllyel rendelkezik.

Felhívjuk a figyelmet arra, hogy a fentiekben meghatározott mentesség nem vonatkozik a külföldinek a mentesség alá eső tevékenységét meghaladó munkavégzésére. Pl. ha egy külföldi részesedéssel rendelkező gazdasági társaság vezető tisztségviselője a tisztségviselői feladatokon túl egyéb tevékenységet is végez, például ő könyvel, üzletszerzéssel, áruértékesítéssel is foglalkozik, akkor e tevékenységek már engedélykötelesek.

A külföldi foglalkoztatásának ellenőrzése során a mentesség alapjául szolgáló okokat a foglalkoztatónak kell bizonyítania.

4. A külföldiek magyarországi foglalkoztatására vonatkozó engedélyezési szabályok betartásának ellenőrzése

A külföldiek engedélyezésére és foglalkoztatására vonatkozó szabályok betartását a megyei, fővárosi kormányhivatal munkavédelmi és munkaügyi szakigazgatási szerveinek munkaügyi felügyelői ellenőrizhetik, jogszabálysértés esetén a munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996. évi LXXV. törvény (Met.) 7/A. §-a alapján jogosultak pénzbefizetésre kötelezni a foglalkoztatót.

A befizetési kötelezettség annyi esetben terheli a foglalkoztatót, ahány külföldi esetében az engedély nélküli foglalkoztatást megállapítják. A befizetés mértéke attól függ, hogy első alkalommal, vagy ismételten állapítják meg az engedély nélküli foglalkoztatást. Első alkalommal a foglalkoztatás kezdetétől az engedély nélküli foglalkoztatás megállapításáig kifizetett munkabér négyszeresének megfelelő összeget kell befizetni a munkáltatónak. Tekintettel arra, hogy a munkaszerződések hiánya miatt sok esetben sem a foglalkoztatás tényleges időtartama, sem a kifizetett munkabér nem állapítható meg, a Met. minimumösszeget is meghatározott, miszerint legalább a minimálbér nyolcszorosát köteles a munkáltató megfizetni. Három éven belüli ismételten megállapított engedély nélküli foglalkoztatás esetén a munkabér nyolcszorosának, de legalább a minimálbér tizenötszörösét kell befizetnie. Nem egyéni vállalkozó magánszemély foglalkoztató esetén a kötelezés alacsonyabb összegű.

A foglalkoztató a 16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet alapján köteles a munkaügyi központ felé az esemény megtörténtét követő 5 napon belül a munkavállalási engedélyhez kötött foglalkoztatás meghiúsulását, vagy megszűnését, valamint azt is, ha a tevékenység engedélymentessé válik. A bejelentés alapján a munkaügyi központ az engedélyt visszavonja.

Egyébként a munkáltató a munkavállalási engedélyt a foglalkoztatás időtartama alatt, valamint annak megszűnését követően 3 évig köteles megőrizni és a hatósági ellenőrzést végző szervnek felmutatni.

Az Flt. alapján a foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter joga, hogy az érintett miniszterekkel egyetértésben rendeletben határozza meg a Magyarországon egyidejűleg összesen, valamint az egyes foglalkoztatási szervek illetékes területén, továbbá az egyes foglalkozásokban foglalkoztatható harmadik országbeli állampolgárok legmagasabb számát, valamint azokat a foglalkozásokat, amelyekben a magyarországi munkanélküliség alakulására és összetételére tekintettel harmadik országbeli állampolgár nem foglalkoztatható.

Az SZMM rendelet alapján egyidejűleg az engedéllyel vagy EU Kék Kártyával foglalkoztatott harmadik országbeli állampolgárok száma nem haladhatja meg a tárgyévet megelőző évben bejelentett munkaerőigények havi átlagát. Ezen az adaton a hó elején meglévő, be nem töltött munkaerőigények és a hónap során bejelentett munkaerőigények számának ezerre kerekített összegét kell érteni.

Kapcsolódó joggyakorlat

EBH2008. 1811. A külföldiek Magyarországon való foglalkoztatása akkor jogszerű, ha az a megadott engedély tartalmának megfelel. Az engedélyben meghatározott megye területén kívüli munkavégzés engedély nélküli foglalkoztatásának minősül.

EBH2002. 799. A munkaügyi felügyelő a külföldiek foglalkoztatásának ellenőrzése során nemcsak az 1991. évi IV. törvényben (Flt.) foglaltak, hanem a külföldiek foglalkoztatására vonatkozó valamennyi jogszabály betartását jogosult ellenőrizni és megsértésük esetén a törvényben meghatározott szankciót alkalmazni.

KGD2003. 159. Az engedély nélküli foglalkoztatás ténye alapján – annak időtartamától függetlenül – a munkaadót legalább az ellenőrzés időpontjában érvényesülő minimálbér ötszörösének megfelelő befizetési kötelezettség terheli.

KGD2003. 158. Munkavállaló engedély nélküli foglalkoztatása esetén a fizetési kötelezettség mértéke első esetben minimum a legkisebb munkabér ötszöröse.

KGD2003. 139. Külföldi munkavállalási engedély nélküli foglalkoztatása esetén a Munkaerő-piaci Alapba fizetendő összeg mértékének megállapítása során a minimálbérösszegtől eltérni nem lehet.

BH2003. 342. A munkaügyi felügyelő az ellenőrzése során nem csak a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló törvényben foglaltak, hanem a külföldiek foglalkoztatására vonatkozó valamennyi jogszabály betartását jogosult ellenőrizni.

Kapcsolódó jogszabályok

2007. évi II. törvény a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról

2007. évi I. törvény a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról

1996. évi LXXV. törvény a munkaügyi ellenőrzésről 3. § (1) i), 7/A. §

168/2011. (VIII. 24.) Korm. rendelet a megyei (fővárosi) kormányhivatal munkaügyi központjának az EU Kék Kártya kiadásával kapcsolatos szakhatósági állásfoglalása kialakításának szabályairól, valamint egyes migrációs tárgyú és egyéb kormányrendeletek módosításáról

355/2007. (XII. 23.) Korm. rendelet a Magyar Köztársaság által a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek tekintetében alkalmazott, a munkaerő szabad áramlásával összefüggő átmeneti szabályokról

114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény végrehajtásáról

16/2010. (V. 13.) SZMM rendelet a harmadik országbeli állampolgárok magyarországi foglalkoztatásának engedélyezéséről

8. § (1) Az Országgyűlés szabályozza a munkanélküliség megelőzését, illetőleg csökkentését szolgáló foglalkoztatási eszközöket, az álláskeresőket megillető juttatásokat, a munkaerő-piaci szervezetrendszert, valamint ezek finanszírozásának módját.

(2) A Kormány döntéseinek előkészítése, valamint végrehajtása során figyelembe veszi azok foglalkoztatáspolitikai összefüggéseit és következményeit. Ennek megfelelően gondoskodik e döntések összehangolásáról, valamint arról, hogy a munkavállaláshoz és a foglalkoztatáshoz fűződő alapvető hazai érdekek ne szenvedjenek sérelmet. A Kormány az Európai Unió foglalkoztatási stratégiájához igazodóan Nemzeti Foglalkoztatási Akció Tervet készít. A Kormány meghatározza a kormányzati szerveknek a foglalkoztatáspolitika megvalósításával kapcsolatos feladatait.

(3)

(4) A helyi önkormányzat a külön törvényben meghatározott foglalkoztatási feladatainak ellátása során

a) külön jogszabályban meghatározott közfoglalkoztatást szervez,

b) figyelemmel kíséri a helyi foglalkoztatási viszonyok alakulását,

c) döntéseinek előkészítése, valamint végrehajtása során figyelembe veszi azok foglalkoztatáspolitikai következményeit,

d)

e) az állami foglalkoztatási szerv működési feltételeihez és fejlesztéséhez támogatást nyújt.

(5)

(6) A munkaadó:

a) érdek-képviseleti szervei útján részt vesz a foglalkoztatási érdekegyeztetésben,

b) segíti az állami foglalkoztatási szerv munkáját, ennek keretében munkaerőigényéről és annak megszűnéséről folyamatosan, de legkésőbb a betöltés esedékességekor – a miniszter által meghatározott módon – tájékoztatja az állami foglalkoztatási szervet,

c) szociális hozzájárulási adó fizetésével hozzájárul az álláskeresők ellátásához.

(7) A munkavállaló

a) képviselői útján részt vesz a foglalkoztatási érdekegyeztetésben,

b) együttműködik a munkaerő-piaci szolgáltató szervvel, valamint a munkaadóval, mérlegeli a felajánlott átképzési, foglalkoztatási lehetőségeket, együttműködik új munkahely felkutatásában,

c) álláskeresők támogatásának biztosítására járulékot fizet.

(7)

A munkaerőpiac szereplőinek foglalkoztatáspolitikai feladatai

E szakasz a foglalkoztatással kapcsolatos állami feladatok megoldásában résztvevő központi és helyi szervek, valamint a munkaerőpiacon jelenlévők, azaz a munkaadók és a munkavállalók legfontosabb jogosultságait és kötelezettségeit határozza meg.

Kimondja, hogy a munkanélküliség megelőzését, illetve csökkentését elősegítő foglalkoztatási eszközöket, támogatásokat, az álláskeresőket megillető ellátásokat, a munkaerő-piaci szervezet felépítését, valamint a finanszírozás módját az Országgyűlés szabályozza, tehát e kérdésekben törvény szükséges.

Részben megváltozott a Kormánynak a foglalkoztatáspolitikai irányelvek kialakításával kapcsolatos feladatköre. Míg korábban a Kormány az éves költségvetéshez igazodva naptári évenként adott ki foglalkoztatáspolitikai irányelveket, addig az Európai Unióhoz történt csatlakozás óta a Kormánynak a foglalkoztatáspolitika kidolgozása során figyelembe kell vennie az Unió foglalkoztatási stratégiáját és ehhez igazodóan kell Nemzeti Foglalkoztatási Akciótervet készítenie. Változatlanul a Kormány feladata, hogy a kormányzati szervek számára meghatározza az akciótervben kitűzött foglalkoztatáspolitikai célok megvalósításával kapcsolatos feladatokat.

A helyi önkormányzatok a helyi foglalkoztatási problémák megoldása, a térségi célok megvalósítása érdekében közreműködnek az álláskeresők számára közfoglalkoztatás szervezésében.

2009. január 1-jétől a szociális ellátó rendszer – az 1993. évi III. törvénynek a 2008. évi CVII. törvénnyel történt módosítása révén – nagymértékben változott. A települési önkormányzat jegyzője szociális rászorultság esetén, az eddigi rendszeres szociális segély helyett, az aktív korúak ellátásra való jogosultságát állapíthatja meg. Az aktív korúak ellátása a hátrányos munkaerő-piaci helyzetű aktív korú személyek és családjuk részére nyújtott ellátás.

2011. január 1-jétől az Flt. által biztosított munkanélküli, álláskeresési ellátásokból kikerülő személyekre megváltozott szabályok vonatkoznak. Az aktív korú személyek, akik életkoruk, egészségi állapotuk és egyéb körülményeik alapján munkavégzésre képesek, azok számára továbbra is a legfontosabb, hogy munkát végezzenek, és ne rendszeres szociális segélyben részesüljenek. Azok az aktív korú személyek, akik pedig nem képesek munkavégzésre (egészségkárosodott személyek, vagy 5 éven belül betöltik a rájuk irányadó nyugdíjkorhatárt, vagy 14 éven aluli gyermek napközbeni intézményi ellátását nem tudják biztosítani) továbbra is rendszeres szociális segélyre legyenek jogosultak.

Az a személy, akinek az aktív korúak ellátására való jogosultságát megállapította a jegyző, az foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosult.

A korábbi közmunka, közhasznú, közcélú munka helyett, az egységesen értelmezett és szabályozott közfoglalkoztatás támogatásának ösztönzésére került sor azáltal, hogy 2011. január 1-jén hatályba lépett a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról szóló 375/2010. (XII. 31.) Korm. rendelet, majd a 2011. augusztus 1-jén hatályba lépett 2011. évi CVI. törvény.

Ennek alapján támogatások nyújthatók a helyi és nemzetiségi önkormányzat, költségvetési szerv, egyház, közhasznú jogállású szervezet, civil szervezet, az állami és önkormányzati tulajdon kezelésével és fenntartásával megbízott, vagy erre a célra az állam, önkormányzat által létrehozott gazdálkodó szervezet, vízitársulat, erdőgazdálkodó által szervezett rövid és hosszabb időtartamú közfoglalkoztatáshoz, vállalkozás vagy közhasznú kölcsönző részére foglalkoztatást helyettesítő támogatásban vagy rehabilitációs ellátásban részesülő személy foglalkoztatásához, és országos közfoglalkoztatási programhoz.

A támogatás feltétele többek között, hogy az elvégzendő munka törvény által előírt állami feladat vagy kötelező, illetve önként vállalt önkormányzati feladat, vagy helyi vagy azon túlmutató közösségi (pl. egészségmegőrzési, szociális, nevelési, oktatási, kulturális stb.) szükségletek kielégítését szolgáló közfeladat ellátására vagy ezek feltételeinek megteremtésére irányuljon.

A közfoglalkoztatás célja, hogy ennek keretében az aktív korúak ellátására jogosult személy, illetve a munkaügyi központ által kiközvetített álláskereső számára biztosítson rövidebb, hosszabb időtartamra munkalehetőséget és ezáltal a nyílt munkaerőpiacra történő visszavezetést is szolgálja.

A közfoglalkoztatásban résztvevők a munkavégzés időtartamára közfoglalkoztatási bért, illetve közfoglalkoztatási garantált bért kapnak [170/2011. (VIII. 24.) Korm r.]. Közfoglalkoztatási garantált bér legalább középfokú iskolai végzettséget és szakképesítést igénylő munkakör betöltése esetén illeti meg a közfoglalkoztatottat.

Előfordulhat, hogy az aktív korúak ellátására jogosult személynek nem tudnak munkalehetőséget ajánlani. Ebben az esetben arra az időtartamra, amikor a közfoglalkoztatásban neki fel nem róható okból nem vesz részt (és táppénzben vagy távolléti díjban nem részesül), vagy olyan képzésben vesz részt, amelyhez az Flt. szerinti keresetpótló juttatást részére nem állapítottak meg, foglalkoztatást helyettesítő támogatás illeti meg. Ennek mértéke megegyezik az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 80%-ával, 2013-ban 22 800 Ft/hó.

A 2009. évi LXXVII. törvény 2010. január 1-jétől a munkaadói és munkavállalói járulékfizetési szabályokat hatályon kívül helyezte az Flt.-ből és az ún. munkaerő-piaci járulék mértékét a Tbj. tartalmazta.

2012. január 1-jétől a foglalkoztató szociális hozzájárulási adót fizet, melyet a munkaviszony keletkeztet, alapja az ezen jogviszonyból származó jövedelem, mértéke az adóalap 27%-a.

Mint említettük, a munkaügyi központ szolgáltatási tevékenységei között az egyik legfontosabb feladat az álláskeresők munkába helyezése. E közvetítői munka döntően függ attól, hogy milyen álláslehetőségekről rendelkezik információval a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatalának munkaügyi kirendeltsége.

Ezért a törvény a munkaadók számára előírja, hogy munkaerőigényükről és annak megszűnéséről a kirendeltséget folyamatosan – de legalább annak esedékességekor – tájékoztassák. E bejelentési kötelezettség több esetben is lényeges szempont lehet. Így például a foglalkoztatás bővítését szolgáló bértámogatás nyújtásának egyik feltétele, hogy a munkáltató munkaerőigényét e paragrafus szerint bejelentse. Harmadik országbeli állampolgár munkavállalók foglalkoztatásának engedélyezéséhez kapcsolódó eljárás során is kritériumként szerepel a munkaerőigény előzetes bejelentése.

A munkaerőigény bejelentésére és nyilvántartására vonatkozó részletes szabályokat a 30/2000. (IX. 15.) GM rendelet a munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokról tartalmazza. A munkáltató az olyan be nem töltött álláshelyet köteles bejelenteni a kirendeltségre, amelyben a munkavállaló foglalkoztatására az Flt. 58. § (5) bekezdésének a) pontja szerinti munkaviszony keretében kerül sor. Harmadik országbeli állampolgár magyarországi foglalkoztatásának engedélyezésével összefüggésben a munkaerőigényt akkor is be kell jelenteni, ha az alkalmazás munkaviszonyon kívüli, egyéb foglalkoztatásra irányuló jogviszonyban történne. A munkaerőigényt a www.munka.hu oldalról letölthető formanyomtatványon, illetve ezzel azonos adattartalommal kell bejelenteni.

Kapcsolódó jogszabályok

2011. évi CVI. törvény a közfoglalkoztatástól és a közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó, valamint egyéb törvények módosításáról

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról 33–37/C. §

170/2011. (VIII. 24.) Korm. rendelet a közfoglalkoztatási bér és a közfoglalkoztatási garantált bér megállapításáról

375/2010. (XII. 31.) Korm. rendelet a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról

30/2000. (IX. 15.) GM rendelet a munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokról

II. Fejezet

FOGLALKOZTATÁSI ÉRDEKEGYEZTETÉS SZERVEZETE

Országos Érdekegyeztető Tanács

9. §

A 9. §-t hatályon kívül helyezte a 2011. évi XCIII. törvény 13. §-ának d) pontja 2011. VII. 22-étől.

10. §

A 10. §-t hatályon kívül helyezte a 2011. évi XCIII. törvény 13. §-ának d) pontja 2011. VII. 22-étől.

A korábbi alcímet hatályon kívül helyezte a 2011. évi CLXVI. törvény 84. § (2) bekezdése 2012. I. 1-jétől.

10/A. §

A 10/A. §-t hatályon kívül helyezte a 2011. évi XCIII. törvény 13. §-ának d) pontja 2011. VII. 22-étől.

11–13. §

A 11–13. §-t a korábbi alcímmel együtt hatályon kívül helyezte a 2011. évi CV. törvény 129. § (1) b) pontja 2011. VIII. 1-jétől.

III. Fejezet

MUNKAERŐ-PIACI SZOLGÁLTATÁSOK ÉS FOGLALKOZTATÁST ELŐSEGÍTŐ TÁMOGATÁSOK

Munkaerő-piaci szolgáltatások

13/A. § (1) Az állami foglalkoztatási szerv és az állami felnőttképzési intézmény a munkahelykeresést, a munkához, valamint megfelelő munkaerőhöz jutást, továbbá a munkahely megtartását szolgáltatások nyújtásával is elősegíti.

(2) A munkaerő-piaci szolgáltatások formái a következők:

a) munkaerő-piaci és foglalkozási információ nyújtása,

b) munka-, pálya-, álláskeresési, rehabilitációs, helyi (térségi) foglalkoztatási tanácsadás,

c) munkaközvetítés.

(3) Az állami foglalkoztatási szerv a (2) bekezdés a)–b) pontjában meghatározott munkaerő-piaci szolgáltatást a (4) bekezdés szerinti jogszabályban meghatározott feltételekkel az alábbiak szerint biztosítja:

a) pályázati eljárás eredményeként támogatást nyújt, vagy

b) a 41. § (3)–(4) bekezdése szerinti uniós források bevonásával megvalósuló programok esetében a 2011. évi CVIII. törvény rendelkezései alapján, közbeszerzési eljárás keretében vásárol.

(4) Felhatalmazást kap a

a) Kormány, hogy rendeletben határozza meg a munkaerő-piaci szolgáltatásokat nyújtó szervezetek akkreditációjának, valamint az akkreditált szervezetek ellenőrzésének szabályait,

b) miniszter, hogy rendeletben határozza meg az egyes munkaerő-piaci szolgáltatásokat – ideértve az egyes munkavállalói csoportok számára nyújtható speciális szolgáltatásokat –, a szolgáltatások szakmai követelményeit, a szolgáltatások igénybevételének időtartama alatt a keresetpótló juttatás nyújtásának feltételeit és a szolgáltatások, valamint a (3) bekezdésben meghatározott támogatás nyújtásának feltételeit.

Az elhelyezkedést elősegítő munkaerő-piaci szolgáltatások

2000. február 1-jei hatállyal került az Flt.-ben pontosan nevesítésre, hogy az állami foglalkoztatási szerv és az állami felnőttképzési intézmény milyen szolgáltatásokkal segítheti a munkához jutást. A (2) bekezdésben részletezett szolgáltatási formák ezelőtt is léteztek.

A törvénymódosítás felhatalmazást ad a miniszternek, hogy rendeletben szabályozza a szolgáltatások részletes körét, időtartamát, továbbá az ezek nyújtásával kapcsolatos alapvető szakmai követelményeket, valamint, hogy a szolgáltatásban részesülő a szolgáltatás igénybevétele alatt milyen ellátásban részesülhet és a munkaerő-piaci szervezeten kívül e szolgáltatásokat nyújtó szervezeteknek (pl. munka, pályatanácsadást, foglalkoztatási tanácsadást folytató cégek, nonprofit szervezetek) milyen támogatás, milyen feltételekkel adható.

A munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokról szóló részletes szabályokat a 30/2000. (IX. 15.) GM rendelet tartalmazza.

Kiemelendő, hogy a rendelet meghatározza a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala munkaügyi kirendeltségének (a továbbiakban: kirendeltség) állásközvetítéssel kapcsolatos feladatait, továbbá a munkáltatók üres álláshelyeinek bejelentésére vonatkozó kötelezettségét. A bejelentést a www.munka.hu oldalról letölthető munkaerőigény-bejelentő lapon kell megtenni, vagy azzal azonos adattartalommal. Változás, hogy a munkaerőigényt nemcsak a kirendeltségen lehet bejelenteni az igénybejelentő lapon, hanem 2013. július 1-jétől elektronikus úton is benyújtható.

A munkaerőigény bejelentésének teljesítése nagymértékben segíti a munkaügyi központot abban, hogy a munkaerő-piaci és foglalkozási információkról, a munkaerő-kereslet és kínálat helyi jellemzőiről megbízható adatokkal rendelkezzen. A munkáltatók azonban gyakran elmulasztják üres álláshelyre vonatkozó bejelentési kötelezettségüket, pedig például, a foglalkoztatást bővítő bértámogatás nyújtásának egyik feltétele az érvényes munkaerőigény előzetes bejelentése, vagy például harmadik országbeli munkavállaló magyarországi foglalkoztatásának engedélyezési eljárása keretében is vizsgálja a munkaügyi központ, hogy a kérelmező munkáltató rendelkezett-e az adott munkakörre érvényes munkaerőigény-bejelentéssel.

A munkaerőigény a bejelentésétől számított 60 napig érvényes, amely a lejárta előtt meghosszabbítható. A bejelentéskor a munkáltatónak kell nyilatkoznia arról, hogy az üres álláshelyre kéri-e álláskereső személy kiközvetítését, vagy sem. Amennyiben igen, azt is közölnie kell, hogy az álláshely hirdethető-e vagy sem, illetve egyéni, vagy csoportos munkaközvetítést kér. Ha a munkáltató úgy nyilatkozik, hogy az álláshely hirdethető, akkor az állásajánlat az Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES) hálózatán is megjelenik és arra az EGT-tagállamok állampolgára, illetőleg hozzátartozója is közvetíthető.

A munkaközvetítést a kirendeltség az álláskeresőként nyilvántartott személlyel, a közvetítést kérő személyekkel, valamint az álláskínálókkal együttműködve folytatja.

A munkanélküliek elhelyezkedését segítő munkaerő-piaci szolgáltatást nemcsak a munkaügyi központok nyújthatnak, hanem egyéb szervezetek is. Az Flt. 13/A. §-ának (3) bekezdésében meghatározott munkaerő-piaci szolgáltatást végző szervezeteknek a munkaügyi központ pályázat útján, vissza nem térítendő formában, legfeljebb 3 évre támogatást nyújthat tevékenységükhöz, melynek részletes feltételeit a 30/2000. (IX. 15.) GM rendelet tartalmazza. Támogatás nyújtható: olyan egyéni vállalkozó, jogi személy, jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaság részére, aki térítésmentesen

a) munkaerő-piaci és foglalkozási információt nyújt elmaradott térségekben vagy a munkaerőpiacon hátrányos helyzetben lévő rétegek számára,

b) munka-, pálya-, álláskeresési, rehabilitációs és pszichológiai tanácsadást nyújt azoknak a személyeknek, akiknek a kirendeltség e szolgáltatások igénybevételét felajánlotta,

c) mentori szolgáltatást nyújt azoknak a személyeknek, akiknek a kirendeltség e szolgáltatások igénybevételét felajánlotta, vagy

d) helyi (térségi) foglalkoztatási tanácsadást végez.

A munkaerő-piaci szolgáltatáshoz nyújtott támogatást nem államigazgatási határozatban kell megállapítani, hanem hatósági szerződésben kell rögzíteni többek között, hogy a támogatott milyen szolgáltatás nyújtását vállalja, ahhoz a kirendeltség milyen mértékű támogatást biztosít, meddig tart a támogatás folyósítása, hogyan történik az elszámolás, és hogy mik a támogatás visszakövetelésének feltételei.

Az álláskereső részére nyújtott szolgáltatások egyike az álláskeresési klub keretében olyan csoportfoglalkozáson való részvétel, ahol az elhelyezkedéshez szükséges ismereteket szerezheti meg. Ha az álláskereső klubot a munkaügyi központ működteti, vagy ehhez más szolgáltatónak támogatást nyújt, és a foglalkozások időtartama a 15 napot eléri, akkor az álláskereső személynek kérelmére keresetpótló juttatás állapítható meg, amelynek mértéke a megállapításkor hatályos közfoglalkoztatási bér 60–100%-a között mozog (2013-ban 45 300–75 500 Ft/hó). A keresetpótló juttatás megállapítása során a kirendeltségnek figyelemmel kell lennie a szolgáltatás formájára és időtartamára, ennek alapján kerülhet sor az álláskeresővel a hatósági szerződés megkötésére.

A munkaerő-piaci szolgáltatást nyújtók támogatása során a munkaügyi központnak mérlegelnie kell a helyi munkaerő kereslet-kínálat jellemzőit, a térség foglalkoztatási igényeit, a szolgáltatás színvonalát, a korábbi együttműködés tapasztalatai alapján azok eredményességét. A munkaügyi központ a munkaerő-piaci szolgáltatás nyújtására vagy pályázati eljárás eredményeként biztosít támogatást, vagy uniós források bevonásával közbeszerzési eljárás keretében vásárolja meg a szolgáltatást. Támogatás vissza nem térítendő formában, legfeljebb 3 évre adható.

Kapcsolódó jogszabályok

30/2000. (IX. 15.) GM rendelet a munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokról

Képzések elősegítése

14. § (1) Támogatható az állami foglalkoztatási szerv által felajánlott, vagy elfogadott képzése annak a személynek,

a) aki álláskereső,

b) aki 25. életévét – felsőfokú végzettségű személy esetén a 30. életévét – nem töltötte be, és a tanulói, hallgatói jogviszonya megszűnését követően álláskeresési járadékra és álláskeresési segélyre nem szerzett jogosultságot,

c) aki gyermekgondozási segélyben, gyermeknevelési támogatásban, illetőleg terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban vagy ápolási díjban részesül,

d) aki rehabilitációs ellátásban részesül,

e) akinek munkaviszonya várhatóan egy éven belül megszűnik, és ezt a munkaadó a munkavállalóval és az állami foglalkoztatási szervvel előzetesen írásban közölte, vagy

f) aki közfoglalkoztatásban vesz részt, és a képzésben való részvételt vállalja, továbbá

g) aki munkaviszonyban áll és rendszeres foglalkoztatása képzés nélkül nem biztosítható.

(2) Az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott személyek képzése akkor támogatható, ha a képzés időtartama hetente nem haladja meg a harminc órát, és

a) a gyermekgondozási segélyben, gyermekgondozási díjban részesülő személy képzése a gyermek egyéves – gyermekgondozási díj folyósítása esetén másfél éves – korának betöltését követően kezdődik meg, valamint

b) a gyermekgondozási segélyben, gyermeknevelési támogatásban részesülő személy kereső tevékenységet nem folytat.

(3)

(4) Képzési támogatásként

a) az (1) bekezdés a)–b) pontjában, valamint e)–g) pontjában meghatározott személy részére a b) pontban foglaltak kivételével

aa) keresetkiegészítés vagy keresetpótló juttatás, valamint

ab) a képzéssel kapcsolatos költségek megtérítése;

b) az (1) bekezdés c)–d) pontjában meghatározott személy, valamint a foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosult álláskereső részére az általános iskolai végzettség megszerzéséhez, vagy a szakképzés megkezdéséhez, a külön jogszabályban meghatározott bemeneti kompetenciák megszerzéséhez szükséges képzésben történő részvételhez a képzéssel kapcsolatos költségek megtérítése

adható.

(5) A keresetkiegészítés a képzést megelőzően elért átlagkereset és a képzés alatt elért kereset különbözetéig terjedhet.

(6) A keresetpótló juttatás összege nem lehet alacsonyabb a megállapításakor hatályos közfoglalkoztatási bér 60 százalékánál, és nem haladhatja meg a megállapításakor hatályos közfoglalkoztatási bér összegét.

(7)

(8)

(9) Nem folyósítható keresetpótló juttatás azokra a napokra, amelyeken a képzésben résztvevő személy neki felróható okból óralátogatási kötelezettségének nem tett eleget. Ebben az esetben a keresetpótló juttatást – erről szóló külön határozat nélkül – a mulasztás napjára járó keresetpótló juttatás összegével csökkentett összegben kell folyósítani.

(10)

(11) A képzéssel kapcsolatos költségek részben vagy teljes mértékben megtéríthetők.

14/A. § (1) Az állami foglalkoztatási szerv a – külön jogszabály szerint érvényes munkaerőigénnyel rendelkező – munkaadóval, a munkaadó erre irányuló kérelme esetén megállapodást köt arra vonatkozóan, hogy

a) az állami foglalkoztatási szerv a munkaerőigény kielégítése érdekében képzési támogatást nyújt álláskeresők számára a munkaerőigényben meghatározott munkakör betöltéséhez szükséges, állam által elismert szakképesítést nyújtó képzésben, vagy munkakör betöltéséhez, foglalkozás, tevékenység gyakorlásához szükséges képesítés megszerzésére irányuló képzésben (betanító képzésben), valamint a közúti közlekedés C, D és E járműkategóriájára érvényes vezetői engedély és gépjárművezetői képesítési igazolvány megszerzését biztosító képzésben történő részvételhez,

b) a munkaadó vállalja, hogy az a) pontban meghatározott álláskeresővel vagy a képzés megkezdését megelőzően, vagy a képzés alatt, vagy a képzés által nyújtott szakképesítés megszerzését követően munkaviszonyt létesít.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott álláskeresőket a munkaadó választja ki a munkaerőigényében foglaltaknak megfelelő, álláskeresőként nyilvántartott személyek közül.

(3) A megállapodás az (1) bekezdésben foglaltakon kívül tartalmazza

a) a képzésben részt vevő álláskeresők kiválasztásának módját,

b) a munkaerőigényben meghatározott, betöltésre váró munkakör megjelölését,

c) azoknak a képzéseknek a megjelölését, amelyekhez az állami foglalkoztatási szerv támogatást nyújt,

d) a munkaadó arra vonatkozó nyilatkozatát, hogy a képzésben részt vevő álláskeresővel mely időponttól kezdődően fog munkaviszonyt létesíteni,

e) a munkaadó nyilatkozatát arra vonatkozóan, hogy hozzájárul-e a képzés költségeihez, illetőleg a képzés lebonyolításához szükséges szakmai és tárgyi feltételek biztosításához.

1. A foglalkoztatást elősegítő képzésben történő részvétel támogatása

A képzés támogatása olyan foglalkoztatást elősegítő aktív eszköz, amellyel az álláskereső, vagy munkanélküliséggel reálisan veszélyeztetett munkaviszonyban álló személyek a képzést követően piacképes szakmát vagy új készséget (pl. nyelvismeretet) szerezhetnek, amellyel növelhető az elhelyezkedési esélyük, illetve munkahelyük megtartható.

Az Flt. rendkívül szűkszavúan, valójában csak a képzésbe bevonható személyek körét és az adható támogatásokat határozza meg. Az eljárás során a fővárosi és megyei kormányhivatalok járási (fővárosi kerületi) munkaügyi kirendeltségei mérlegelik, hogy az adott személy számára mely támogatási forma a leghatékonyabb. Amennyiben a képzést ajánlják, további mérlegelés tárgya, hogy milyen fajta képzésben való részvétel segítheti elő az elhelyezkedést.

Az alábbi személyek képzése támogatható:

– álláskereső,

– pályakezdő,

– gyermek nevelése, gondozása, illetve hozzátartozó ápolása miatt ellátásban részesülő személy,

– aki közfoglalkoztatásban vesz részt, és a képzésében való részvételt vállalja,

– aki munkaviszonyban áll és rendszeres foglalkoztatása képzés nélkül nem biztosítható,

– akinek a munkaviszonya várhatóan 1 éven belül megszűnik és ezt a munkaügyi központtal a munkáltató előzetesen közölte,

– 2008. január 1-jétől azoknak a képzése is támogatható, akik rehabilitációs ellátásban részesülnek. A 2011. évi CXCI. törvény tartalmazza a rehabilitációs ellátásra vonatkozó szabályokat.

a) 2005. november 1-jétől átalakult a munkanélküliek ellátó rendszere, a munkanélküli fogalma álláskeresőre változott. Az álláskeresőnek meg kell felelnie az Flt. 58. § (5) bekezdésének d) pontjában meghatározott feltételeknek, amelyek közül lényeges, hogy álláskeresőként nyilvántartásba vegyék;

b) A pályakezdők képzési támogatására akkor kerülhet sor, ha a tanulói, illetve hallgatói jogviszonyuk megszűnését követően nem tudnak elhelyezkedni, és a szükséges jogszerző idő hiánya miatt álláskeresési járadékra sem szerezhettek jogosultságot;

c) A képzési támogatásban részesíthetők köre kibővült a gyermek gondozása céljából hosszabb ideig fizetés nélküli szabadságon levő, valamint a gyermeknevelési támogatásban, ápolási díjban részesülő személyekkel, akik a munkahelyüktől való tartós távollét miatt, fokozottan ki vannak téve a munkanélkülivé válás veszélyének, és visszatérve munkahelyükre azt látják, hogy képzettségük, tudásuk elavult. A gyermeket nevelők képzési támogatása azonban a (2) bekezdés szerinti feltételekhez kötött.

2005. január 1-jétől megváltozott a gyermekgondozási segélyben részesülők képzési támogatására vonatkozó rendelkezés. A gyesben részesülők képzése már akkor is támogatható, ha a képzés a gyermek egyéves korának betöltését követően kezdődik el. (Korábban a gyermek másfél éves korának betöltése után kezdődött képzések voltak támogathatóak. E változás összefügg azzal, hogy a gyes mellett, már a gyermek egyéves korától vállalhat munkát a gyesben részesülő, korábban ezt szintén csak a gyermek másfél éves kora után tehette.)

Felhívjuk a figyelmet arra, hogy a családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény alapján a gyesben részesülő személy a gyermek 1 éves koráig kereső tevékenységet változatlanul nem folytathat – kivéve a nagyszülőt. A 2011. január 1-jétől hatályos új rendelkezés szerint a gyermek 1 éves kora után a gyesben részesülő heti 30 órában végezhet kereső tevékenységet (korábban időkorlátozás nélkül lehetett), időkorlátozás nélkül jelenleg akkor, ha a munkavégzés otthonában történik.

A munkaviszonyban állók számára három esetben nyújtható képzési támogatás: egyrészt, ha közfoglalkoztatás mellett kerül erre sor, másrészt, annak a munkavállalónak a képzése támogatható, akinek munkaviszonya várhatóan egy éven belül megszűnik, harmadrészt annak az átképzése, akinek a további foglalkoztatása az átképzés nélkül nem lenne biztosítható (ún. preventív képzés).

Ez utóbbi körbe tartozó munkavállalók képzése akkor támogatható, ha a képzés és a képző intézmény megfelel a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 9. §-ában foglaltaknak, a munkaadó írásban vállalja a képzésben részt vevőknek a képzés befejezését követően legalább a képzés időtartamával azonos időtartamú további foglalkoztatását és a munkaadó a képzés költségeihez hozzájárul, vagy saját maga, vagy képző intézmény bevonásával biztosítja a képzéshez szükséges személyi, szakmai, tárgyi, technikai feltételeket.

A munkavállalók képzésének támogatása az 1998/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikke szerinti csekély összegű (de minimis) támogatásoknak minősülnek. Csekély összegű támogatást kizárólag az 1998/2006/EK bizottsági rendelet előírásaival összhangban lehet nyújtani. A kedvezményezettnek nyilatkoznia kell az előző három pénzügyi évben általa igénybe vett csekély összegű támogatások támogatástartalmáról. Nem kell alkalmazni az EK rendeletben foglaltakat, ha a támogatást kérő költségvetési szerv, egyesület, alapítvány, közalapítvány, köztestület, kisebbségi önkormányzat vagy nonprofit gazdasági társaság, amennyiben az általa végzett támogatott tevékenység nem minősül gazdasági tevékenységnek, illetve a támogatással érintett munkavállalók foglalkoztatására nem gazdasági tevékenység keretében kerül sor.

A képzésben történő részvétel részletes szabályozását, a támogatható képzések körét, a legalkalmasabb képzőintézmények kiválasztásának szempontjait, a támogatás nyújtásának feltételeit, a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásokról szóló 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet tartalmazza, melynek legfontosabb rendelkezéseit az alábbiakban emeljük ki.

Támogatható képzések köre:

a) a szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvény 3. § (1) bekezdésében, a 3. § (2) bekezdés b)–c) pontjában, valamint 3. § (3) bekezdés a) pontjában meghatározott szakképzés, melyek a következők:

– az iskolai rendszerű szakmai képzés (szakképzés),

– az iskolarendszeren kívüli szakmai képzések esetén – a felnőttképzésről szóló törvény alapján folyó – az állam által elismert szakképesítés megszerzésére irányuló szakmai képzés,

– az állam által elismert egyéb szakképesítés megszerzése,

– munkakör betöltéséhez szükséges, foglalkozás, tevékenység gyakorlására képesítő végzettség megszerzése,

– a szakmai tevékenység magasabb szintű gyakorlásához, a mestervizsgához szükséges ismeretek elsajátítására irányuló képzés;

b) szakképzés megkezdéséhez szükséges alapismeretek oktatása

– itt döntően az általános iskolát el nem végzettek számára adható olyan alapképzésről van szó, amely ismeretek nélkül a további szakmai képzés nem folytatható;

c) pályaorientáló és álláskeresési ismeretek elsajátítása

– ezek viszonylag rövidebb időtartamú tréningek, melyek az álláskeresési technikák bemutatásával, a kommunikációs készség fejlesztésével segítik elő az elhelyezkedést;

d) a szakképesítéssel rendelkező személyek számára nyújtandó állami nyelvvizsga megszerzésére irányuló képzés

– lényeges, hogy csak a szakképesítéssel rendelkezők nyelvi képzése támogatható, továbbá az olyan nyelvi képzés, amely meghatározott szakképzés részeként valósul meg, valamint a közúti járművek vezetésére jogosító vezetői engedély megszerzésére irányuló képzés részeként;

e) közúti járművek vezetésére jogosító vezetői engedély (C, D, E kategóriára, valamint e kategóriáknak az al- és kombinált kategóriáira, mezőgazdasági vontató vezetésére jogosító járművezetői igazolvány);

f) járművezetői engedély (II. kategória, és trolibuszra érvényesítve);

g) a belföldi és a nemzetközi árufuvarozási engedély; és

h) a veszélyes áruk közúti szállításához szükséges engedély (ADR) kiadásához előírt képzés; továbbá

i) az autóbusszal díj ellenében végzett személyszállításhoz, valamint az építőgép-kezelő engedély kiadásához szükséges képzés.

Nem támogatható képzések:

– az egyetemi, főiskolai továbbtanulásra felkészítő képzés (például a nulladik évfolyamos képzés), kivéve, ha cigány kisebbségi önkormányzat, vagy cigány érdek-képviseleti szervezet szervezi,

– az olyan iskolarendszerű képzés, amelyhez az éves költségvetési törvény normatív állami hozzájárulást állapít meg.

2. Képzési irányok, felnőttképzési intézmények jegyzéke és nyilvántartásba vétele

a) Az adott évben támogatható képzési irányokat a bejelentett munkaerőigények, a foglalkoztatás szerkezetében bekövetkezett változások, illetve a munkaerő-piaci előrejelzések figyelembevételével a munkaügyi központ határozza meg és hozza nyilvánosságra a képző intézmények számára.

b) A munkaügyi központ állítja össze és hozza minden évben nyilvánosságra a felnőttképzésről szóló 2001. évi CI. törvényben meghatározott azon felnőttképzést folytató intézmények jegyzékét, amelynek a képzési ajánlata megfelelő. Felnőttképzést folytathatnak jogi személyek, jogi személyiség nélküli gazdasági társaságok, egyéni cégek és egyéni vállalkozók. Felnőttképzési tevékenység: a felnőttképzési intézményeknek a törvénynek megfelelő, és saját képzési programjuk alapján megvalósuló iskolarendszeren kívüli képzése. Célja szerint meghatározott képzettség megszerzésére, kompetencia elsajátítására irányuló általános, nyelvi vagy szakmai képzés, továbbá a felnőttképzéshez kapcsolódó szolgáltatás lehet.

A munkaügyi központ a felnőttképzést folytató intézmények jegyzékére azt az intézményt veheti fel, amely: akkreditált, rendelkezik a munkaügyi központ által meghatározott képzési irányoknak megfelelő képzési programmal és ennek megvalósításához szükséges tananyaggal, a képzéseket az ahhoz szükséges szakképzettséggel és szakmai gyakorlattal rendelkező oktatókkal bonyolítja le, biztosítja a képzéshez szükséges tárgyi feltételeket, a tanfolyam indítását megfelelő létszám megléte esetén az év bármely szakában vállalja, képzési ajánlatai nem haladják meg a Nemzetgazdasági Minisztérium által, a Munkaügyi Közlönyben közzétett költségnormák kereteit, és vállalja, hogy együttműködési megállapodást köt a munkaügyi központtal.

c) A felnőttképzési intézmény felnőttképzési tevékenységét kizárólag csak akkor kezdheti meg, ha szerepel a munkaügyi központ által vezetett, felnőttképzést folytató intézmények nyilvántartásában. A nyilvántartásba vétel szabályait a 2/2010. (II. 16.) SZMM rendelet tartalmazza, amelynek 2. számú melléklete a felnőttképzési tevékenység megkezdésének bejelentéséhez szükséges formanyomtatvány.

3. Az álláskereső képzésének kiválasztása, a képzési támogatások köre

a) A képzésben résztvevő személy és a munkaügyi központ együttesen választja ki, hogy melyik képzés lenne leginkább az álláskeresőnek megfelelő. A munkaügyi központ köteles tájékoztatni az érintett személyt arról, hogy a képzési jegyzéken mely intézmények nyújtanak a kiválasztott képzési iránynak megfelelő képzést, ezt követően az álláskereső döntheti el, hogy melyik képzésben vesz részt.

A munkaügyi központ elsősorban felnőttképzést folytató intézmények jegyzékében szereplő ún. ajánlott képzésekben való részvételt támogatja, de az álláskereső kérelmére, konkrét tanfolyamok, képzések esetében a jegyzéken nem szereplő – de a rendeletben meghatározott követelményeknek megfelelő – képzést is támogathatja, ezek az ún. elfogadott képzések.

b) A képzés lebonyolítására a munkaügyi központnak és a képzést végző intézménynek együttműködési megállapodást kell kötnie akkor, ha van olyan személy, aki a képző intézmény által nyújtott képzésben részt fog venni, és ezt a munkaügyi központ támogatja. A megállapodás tartalmazza a képző intézmény, illetve a munkaügyi központ kötelezettségeit, a képzés időtartamát, a képzési költség átvállalt részét, a költség átutalásának ütemezését.

c) A képzésben résztvevő személynek adható képzési támogatások:

–  keresetkiegészítés (mely munkaviszonyban lévő személy képzése esetén adható, mértéke a képzést megelőzően elért átlagkereset és a képzés alatt elért kereset különbözetéig terjedhet),

–  keresetpótló juttatás (amely az álláskeresők képzése esetén adható, ha a képzés időtartama hetente legalább a 20 órát eléri).

A keresetpótló juttatás összege nem lehet alacsonyabb a megállapításakor hatályos közfoglalkoztatási bér 60%-ánál, és nem haladhatja meg a megállapításakor hatályos közfoglalkoztatási bér összegét (2013-ban: 45 300 Ft–75 500 Ft/hó).

A 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet módosítása révén a keresetpótló juttatás összegét a fenti összeghatárokon belül magasabb összegben kell megállapítani annak részére, aki első szakképesítés megszerzésére irányuló képzésben vagy a munkaerőpiacon keresett szakképesítés megszerzésére irányuló képzésben vesz részt, vagy egy vagy több 18. életévét be nem töltött gyermeket egyedül tart el.

A módosítás lehetőséget ad az állami foglalkoztatási szerv számára ahhoz, hogy a keresetpótló juttatás mértékét a juttatás minimum és maximum értéke között differenciáltan állapíthassa meg.

Nem folyósítható keresetpótló juttatás azokra a napokra, amelyeken a képzésben résztvevő személy neki felróható okból óralátogatási kötelezettségének nem tett eleget. Ebben az esetben a keresetpótló juttatást – erről szóló külön határozat nélkül – a mulasztás napjára járó keresetpótló juttatás összegével csökkentett összegben kell folyósítani [Flt. 14. § (9) bek.].

A képzéssel kapcsolatban részben, vagy egészben megtéríthető költségek a következők:

– a képzés képző intézmény által meghatározott tényleges költsége,

– a képzéssel összefüggő utazási költségek,

– a képzéssel összefüggő szállásköltségek,

– a képzés során nyújtott élelmezés költségei.

Csak a képzési költségek téríthetők meg:

– a gyesben, gyetben, terhességi gyermekágyi segélyben, gyedben, ápolási díjban részesülőknek (ennek indoka az, hogy e személyek az egyéb jogszabályokban meghatározottak szerint ellátásban részesülnek, azaz jövedelemmel rendelkeznek);

– a rehabilitációs ellátásban részesülőknek;

–  a foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosult álláskereső részére az általános iskolai végzettség megszerzéséhez, vagy a szakképzés megkezdéséhez, a külön jogszabályban meghatározott bemeneti kompetenciák megszerzéséhez szükséges képzésben történő részvételhez.

d) Eljárási szabályok

A képzési támogatások átutalására a képzésben résztvevő részére havonta utólag kerül sor (keresetpótló juttatás, szállás, élelmezés költsége, de az útiköltség megelőlegezhető). Ha a képző intézmény biztosítja a szállást és az étkezést, akkor közvetlenül részére kerül átutalásra ezek összege. A képzési támogatások közül a képzés költsége – a képzésben résztvevő személy nevére kiállított számla alapján – közvetlenül a képző intézménynek kerül átutalásra.

Előfordulhat, hogy az adott képzés befejezése után sem sikerült az álláskeresőnek elhelyezkednie, ezért újabb tanfolyamra jelentkezne. A rendelet ezt annyiban korlátozza, hogy kimondja, képzési támogatás ismételten csak akkor adható, ha a képzés befejezését követően legalább a képzés időtartama kétszeresének megfelelő idő már eltelt.

4. A konkrét munkaerőigények betöltését szolgáló képzések támogatása

2009. január 1-jétől ismét kiegészült az Flt. egy új 14/A. §-sal. E szakasz a munkaerőigények kielégítését szolgáló, „célzott” képzések támogatását biztosítja. Mint tudjuk, a munkaadó kötelezettsége, hogy munkaerőigényét a munkaügyi központhoz bejelentse. Előfordulhat azonban, hogy nem tudnak számára megfelelő munkaerőt kiközvetíteni. Ebben az esetben kérelmezheti, hogy az álláshely betöltése érdekében az álláskeresőként nyilvántartott személyek közül kiválasztottak a munkaerőigény betöltéséhez szükséges képzésben vegyenek részt, a munkáltató pedig vállalja a képzésben résztvevő személy foglalkoztatását. Erről az állami foglalkoztatási szerv és a munkáltató megállapodást köt, amelyben meghatározzák az álláskeresők kiválasztásának módját, a betöltendő munkakört, az ehhez szükséges képzést (szakképesítést, betanító képzést, vezetői engedély szintjét), a munkáltató nyilatkozatát arra vonatkozóan, hogy mikor foglalkoztatja a képzésben részesülőt, illetve hozzájárul-e a képzés költségeihez. Ebben az esetben, az állami foglalkoztatási szerv nem mérlegelési jogkörében nyújtja a támogatást, mert ha a szükséges feltételek fennállnak, akkor köteles a megállapodást megkötni.

Speciális rendelkezéseket tartalmaz az Flt. 14/A. §-ában meghatározott megállapodás alapján egyes képzésekkel összefüggésben a 6/1996. (VI. 16.) MüM rendelet. Ennek alapján a közúti közlekedés C, D és E járműkategóriájára érvényes vezetői engedély és gépjárművezetői képesítési igazolvány megszerzését biztosító képzésben történő részvételhez nyújt képzési támogatást, és a munkaadó a támogatás alapját képező képzést megelőzően, vagy a képzés alatt a képzésben résztvevő személlyel munkaviszonyt létesít, az így nyújtott képzési támogatás kizárólag a Bizottság a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról szóló 800/2008/EK rendelet (a továbbiakban: általános csoportmentességi rendelet) I. fejezetében, valamint 38–39. cikkében foglaltakkal összhangban nyújtható. E szakaszok határozzák meg, hogy milyen mértékű támogatási intenzitás és milyen képzési költségek számolhatók el a képzési támogatás keretében, amelyek mentesek a Szerződés 88. cikke (3) bekezdésében előírt bejelentési kötelezettség alól. Amennyiben az általános csoportmentességi rendelet 8. cikkében foglaltak nem teljesülnek, a támogatás a munkaadó tekintetében csekély összegű (de minimis) támogatásként nyújtható a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 27. § (3) bekezdése szerint.

Az általános csoportmentességi rendelet 38. cikke határozza meg a szakosított, illetve az általános képzés fogalmát. A munkaadó tekintetében a képzési díj minősül elszámolható költségnek. Az elszámolható költséget áttekinthetően és tételesen részletezve dokumentált bizonyítékokkal kell alátámasztani. Az egyes (azonos elszámolható költségekkel rendelkező) projektekhez nyújtható, bármely államháztartási forrásból származó összes támogatás – beleértve a projekthez nyújtott csekély összegű támogatásokat is – intenzitása nem haladhatja meg az alábbi mértékeket.

a) A maximális támogatási intenzitás az elszámolható költségek 60%-a. A képzési díj fennmaradó részét a munkáltató fizeti meg.

b) A fenti támogatási intenzitás azonban az elszámolható költségek 80%-ának megfelelő támogatási intenzitás mértékig növelhető a következők szerint:

–  10 százalékponttal a megváltozott munkaképességű munkavállaló, vagy hátrányos helyzetű munkavállaló részére nyújtott képzés esetén,

–  10 százalékponttal, ha az álláskeresővel középvállalkozás, 20 százalékponttal, ha az álláskeresővel kisvállalkozás létesít munkaviszonyt.

Kapcsolódó joggyakorlat

KGD2008. 22. A táppénz nem képezi társadalombiztosítási járulék alapját. A keresetpótló juttatás nem azonos a táppénzzel.

BH2004. 439. Jogellenes munkaviszony-megszüntetés esetén a munkáltató a dolgozó részére kifizetett munkanélküli járadék, majd az ennek helyébe lépő keresetpótló juttatás visszafizetésére is köteles.

Kapcsolódó jogszabályok

2011. évi CLXXXVII. törvény a szakképzésről

2001. évi CI. törvény a felnőttképzésről

6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásról 1–9. §

2/2010. (II. 16.) SZMM rendelet a felnőttképzési tevékenység megkezdésének és folytatásának részletes szabályairól

Kapcsolódó európai uniós jogszabályok

A BIZOTTSÁG 2008. augusztus 6-ai 800/2008/EK RENDELETE a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról (általános csoportmentességi rendelet) 38–39. cikk

A BIZOTTSÁG 2006. december 15-ai 1998/2006/EK RENDELETE a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról 2. cikk

15. §

Hatályon kívül helyezte: 2006. évi CXIII. törvény 27. § (1). Hatálytalan: 2007. I. 1-jétől. A korábbi alcímet hatályon kívül helyezte: 2010. évi CLXXI. törvény 105. § b). Hatálytalan: 2011. I. 1-jétől.

Foglalkoztatás bővítését szolgáló támogatások

16. § (1) A munkaadó részére külön jogszabályban meghatározott hátrányos helyzetű személy munkaviszony keretében történő foglalkoztatásához a munkabér és járuléka legfeljebb ötven százalékának, megváltozott munkaképességű személy esetében legfeljebb hatvan százalékának megfelelő összegű támogatás nyújtható, ha a munkaadó

a) a foglalkoztatást legalább a támogatás folyósításának időtartama alatt vállalja, és

b) a támogatás iránti kérelem benyújtását megelőző tizenkét hónapban a munkavállaló munkaviszonyát a működési körében felmerülő okból felmondással nem szüntette meg, és

c) kötelezettséget vállal arra, hogy a b) pont szerinti munkaviszony megszüntetésére a támogatás folyósításának időtartama alatt sem kerül sor.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott támogatás legfeljebb egyévi időtartamra, a legalább huszonnégy hónapja álláskeresőként nyilvántartott személy foglalkoztatásához legfeljebb kétévi időtartamra nyújtható.

(3) Ha a munkaadó a szövetkezetekről szóló törvény szerinti szociális szövetkezet, a támogatás mértéke a munkabér és járuléka legfeljebb 70 százalékáig terjedhet, feltéve, hogy a munkaadó vállalja a hátrányos helyzetű személy továbbfoglalkoztatását legalább a támogatás folyósítási időtartama 50 százalékának megfelelő időtartamra.

(4) A (3) bekezdésben meghatározott támogatás esetén a támogatás és a továbbfoglalkoztatás együttes időtartama legfeljebb egy év, a legalább huszonnégy hónapja álláskeresőként nyilvántartott személy foglalkoztatása esetén legfeljebb két év lehet.

A foglalkoztatás bővítését szolgáló támogatás (bértámogatás)

A foglalkoztatás bővítését szolgáló ún. bértámogatási formára vonatkozó szabályok – 2008. január 1-jétől hatályos módosítása révén – a támogatás csak olyan, a munkaerőpiacon hátrányos helyzetben lévő álláskeresők, valamint megváltozott munkaképességű személyek foglalkoztatása esetén nyújtható, akik a többi munkavállalóhoz képest nehezebben találnának munkát. A 2008. január 1-jétől hatályba lépett szabályok nagyobb rugalmasságot biztosítanak a munkaügyi központoknak a támogatás mértéke, és időtartama, valamint a foglalkoztatási kötelezettség tekintetében azáltal, hogy a hátrányos helyzetű személy esetén a munkabér és járuléka legfeljebb 50%-ának, megváltozott munkaképességű személy esetén legfeljebb a munkabér és járuléka legalább 60%-ának megfelelő összegben, legfeljebb egy évig terjedő időtartamra adható a bértámogatás. A korábbi szabályok szerint nem volt mérlegelésre lehetőség, hanem egyértelműen meg volt határozva a támogatás mértéke (50%, illetve 60%), továbbá időtartama (egy év).

A támogatás akkor adható, ha a munkáltató a foglalkoztatást legalább a támogatás folyósításának idejére vállalja. A támogatás további feltétele, hogy a munkáltató a támogatás iránti kérelem benyújtását megelőző 12 hónapban a (bértámogatással érintett) munkavállaló munkaviszonyát működési körében felmerült okból rendes felmondással nem szüntette meg, azaz ne a korábban leépített munkavállaló újbóli alkalmazásához kérje a támogatást. A harmadik feltétel, hogy a támogatás alatt ne szüntesse meg a fenti okból rendes felmondással a munkaviszonyt.

A támogatás legfeljebb 1 évre adható. A legalább 24 hónapja álláskeresőként nyilvántartott (régóta munkanélküli) személy foglalkoztatása esetén a támogatás időtartama maximum 2 év lehet.

Ha a munkaadó a szövetkezetekről szóló törvény szerinti szociális szövetkezet, a támogatás mértéke a munkabér és járuléka legfeljebb 70 százalékáig terjedhet, feltéve, hogy a munkaadó vállalja a hátrányos helyzetű személy továbbfoglalkoztatását legalább a támogatás folyósítási időtartama 50 százalékának megfelelő időtartamra. A támogatás és a továbbfoglalkoztatás együttes időtartama legfeljebb egy év, a legalább huszonnégy hónapja álláskeresőként nyilvántartott személy foglalkoztatása esetén legfeljebb két év lehet.

A bértámogatás iránti kérelmet a foglalkoztatás megkezdését megelőzően kell a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatalának munkaügyi kirendeltségéhez (a továbbiakban: kirendeltség) benyújtani.

Támogatás annak a munkaadónak nyújtható, amely munkaerőigény benyújtási kötelezettségének a kérelemben megjelölt munkakörökre vonatkozóan annak benyújtását megelőző hat hónapban eleget tett, valamint a kirendeltség által közvetített személy foglalkoztatását vállalja.

A) A támogatás közvetlen és közvetett alanya

A támogatás alanya az Flt. 58. § (5) bekezdés c) pontja szerinti munkaadó, az a jogi személy, jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaság, illetve magánszemély, és annak jogi személyiséggel nem rendelkező társasága, aki munkavállalót foglalkoztat, vagy foglalkoztatni kíván.

Tekintettel arra, hogy a támogatás munkaadóknak, és kifejezetten munkabér megtérítésére irányul, a támogatás csak az álláskereső munkaviszonyban [illetve az Flt. 58. § (5) bekezdés a) pontja alá tartozó munkaviszonnyal egy tekintet alá eső jogviszonyban] történő foglalkoztatása esetén adható.

A támogatás közvetett alanyának nevezhetjük a hátrányos helyzetű, illetve a megváltozott munkaképességű személyt. A támogatás részletes szabályait és a támogatható foglalkoztatottak körét a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet tartalmazza.

Ennek alapján hátrányos helyzetű személynek minősül:

a) álláskereső és

– legfeljebb alapfokú iskolai végzettséggel rendelkezik, vagy

– az ötvenedik életévét betöltötte, vagy

– 25. életévét nem töltötte be, vagy

– a kirendeltség legalább hat hónapja álláskeresőként tartja nyilván, vagy

– a saját háztartásában egy vagy több eltartott személlyel egyedül élő felnőtt, vagy

– 12 hónapon belül gyermekgondozási segélyben, gyermeknevelési támogatásban, illetőleg terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban vagy ápolási díjban részesült, vagy

– 12 hónapon belül előzetes letartóztatásban volt, szabadságvesztés, vagy elzárás büntetését töltötte.

Ezeknek a feltételeknek a foglalkoztatás megkezdésének – a támogatás iránti kérelemben megjelölt – várható időpontjában kell fennállnia.

Aki esetében az utolsó két alpontban meghatározott időtartam nem éri el a hat hónapot, akkor minősül hátrányos helyzetű személynek, ha a kirendeltség a hat hónap és ezen időtartam közötti különbözet mértékének megfelelő időtartamig álláskeresőként nyilvántartotta.

b) olyan munkavállaló, akit munkahelyének elvesztése fenyeget, és

– az ötvenedik életévét betöltötte, vagy

– életkorra tekintet nélkül legfeljebb alapfokú iskolai végzettséggel rendelkezik.

Az a) pont 4. alpontjában meghatározott 6 hónapos álláskereső állapot időtartamának számításánál az álláskereső állapotnak a következő foglalkoztatásokban történő részvételt közvetlenül megelőző és követő időtartamát össze kell adni:

– az Flt. 29. § (1) bekezdés b)–d) pontjában meghatározott időtartamok (az álláskeresési járadék szünetelésnek előzetes letartóztatás, szabadságvesztés-büntetés, közfoglalkoztatás, rövid időtartamú, legfeljebb 90 napig tartó kereső tevékenység miatti esetei),

– a külön jogszabályban meghatározott közfoglalkoztatás.

A támogatás csak a munkavállalót ténylegesen foglalkoztató munkáltatónak adható, így nem nyújtható bértámogatás a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény 53. §-a (munkaszerződéstől eltérő foglalkoztatás: eltérő munkakörben, munkahelyen vagy más munkáltatónál) és 214. § (1) a) pontja (munkaerő-kölcsönzés) szerinti foglalkoztatáshoz.

B) A támogatás alapja

a) A támogatott munkabérbe beletartozik az alapbér (órabér, havibér), az alapilletmény, a bérpótlékok, az illetménykiegészítés, a le nem dolgozott időre járó kiegészítő fizetés.

Nem tartozik a támogatott munkabérbe a bérköltségbe tartozó egyéb tétel, például a jutalom, prémium, helyettesítési díj, valamint a munkabérbe nem tartozó egyéb juttatások, például az étkezési hozzájárulás, ruhapénz.

b) A munkabér járulékainak minősül: szociális hozzájárulási adó, valamint az egészségügyi hozzájárulás.

c) A támogatás nyújtásának feltételeit az Flt. 16. § a)–c) pontjai, valamint a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 11. §-a rögzíti.

C) A támogatás odaítélése

A támogatás odaítéléséről a munkaügyi központ kirendeltsége, mérlegelési jogkörében dönt, a támogatásban részesülővel a kirendeltség hatósági szerződést köt. Ebben meghatározásra kerül a támogatás mértéke, formája, a folyósításának időtartama, a szerződésszegés jogkövetkezményei, valamint a garanciális okokból a támogatottnak nyilatkoznia kell arról, hogy a hatósági szerződés megkötésétől számított 15 napon belül a kirendeltségen bemutatja a kiközvetített személlyel kötött munkaszerződést.

A támogatás havi igénylésével kapcsolatos iratokat, elszámolásokat a kirendeltségek intézik, a bértámogatás havonta utólag kerül folyósításra.

A bértámogatás kizárólag az általános csoportmentességi rendelet I. fejezetében és 40–41. cikkében foglaltakkal összhangban nyújtható. Az igényelhető támogatás összegének meghatározásakor figyelembe kell venni az általános csoportmentességi rendelet 7. cikkének (4) bekezdésében foglalt rendelkezéseket. Az összeg kiszámításánál figyelembe kell venni az Mt. 36. § (1) bekezdése szerinti munkáltató esetében az átadó munkáltató részére nyújtott támogatást is.

Meg kell szüntetni a bértámogatás folyósítását, illetőleg a kifizetett támogatást – a kötelezettségszegés arányában részben vagy egészben – vissza kell fizetni, ha a munkaadó a vállalt foglalkoztatási kötelezettségének nem tesz eleget. Mentesül a munkaadó a visszafizetési kötelezettség alól, ha igazolja, hogy a munkaviszony azonnali hatállyal a próbaidő alatt, a munkaadó rendkívüli felmondása, jogutód nélküli megszűnése, vagy a munkavállaló rendes felmondása következtében szűnt meg, illetőleg a munkaadó által elrendelt állásidő mértéke a foglalkoztatási kötelezettség időtartama alatt nem éri el a 20 munkanapot.

A hátrányos helyzetű, továbbá megváltozott munkaképességű személy felvételéhez nyújtott bértámogatásnak a munkavállaló felvételének az érintett vállalkozás munkavállalói létszámának nettó növekedését kell eredményeznie az előző 12 hónap átlagához viszonyítva, kivéve, ha a munkahely megüresedésére a munkaviszonynak a munkavállaló részéről történő megszüntetése, munkaképtelenné válás, öregségi nyugdíjazás, vagy kötelezettségszegés miatti jogszerű elbocsátás, illetőleg a munkáltató rendkívüli felmondása és nem létszámleépítés következtében került sor.

Amennyiben a munkáltató a hatósági szerződésben foglalt kötelezettségeit megszegi, a támogatást az Flt. 21. § (4) bekezdése szerint, késedelmi pótlékkal növelt összegben kell visszakövetelni.

Kapcsolódó jogszabályok

6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásról 11. §

Kapcsolódó európai uniós jogszabályok

A BIZOTTSÁG 2008. augusztus 6-ai 800/2008/EK RENDELETE a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról (általános csoportmentességi rendelet) 40–41. cikk és 7. cikk (4)

Közhasznú munkavégzés támogatása

16/A. §

A 16/A. §-t hatályon kívül helyezte a 2010. évi CLXXI. törvény 105. § c) pontja 2011. január 1-jétől.

Rendelkezésre állási támogatásra jogosult személy foglalkoztatásának támogatása

16/B. §

A 16/B. §-t hatályon kívül helyezte a 2010. évi CLXXI. törvény 105. § d) pontja 2011. január 1-jétől.

Az álláskeresők vállalkozóvá válását elősegítő támogatás

17. § Támogatás nyújtható annak az álláskeresőnek, valamint rehabilitációs ellátásban részesülő személynek, aki munkaviszonyon kívüli tevékenységgel gondoskodik önmaga foglalkoztatásáról, ideértve azt is, aki vállalkozást indít, vagy vállalkozáshoz csatlakozik.

Az álláskeresők vállalkozóvá válását (önfoglalkoztatását) elősegítő támogatás

A vállalkozóvá válás támogatása az álláskeresők vállalkozásindítását, vállalkozáshoz való csatlakozását támogatja: ötvözi a korábbi vállalkozóvá válás támogatását a tőkejuttatás lehetőségével. A támogatás nyújtásának feltételeit a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet tartalmazza. 2008. január 1-jétől a rehabilitációs ellátásban részesülőnek is adható a támogatás. A rehabilitációs ellátásra vonatkozó szabályokat a 2011. évi CXCI. törvény tartalmazza. A rehabilitáció fontos célja, hogy a rehabilitálható megváltozott munkaképességű személyek újbóli munkavégzését segítse elő az új rendszer, amelynek része, hogy lehetőséget biztosít az Flt. arra, hogy vállalkozóvá válás támogatásában részesülhessenek.

A támogatásban az részesülhet, akit a kirendeltség legalább három hónapja álláskeresőként nyilvántart, és aki önmaga foglalkoztatását egyéni vállalkozás keretében, gazdasági társaság – a társaság tevékenységében személyesen közreműködő – tagjaként, a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 3. §-a 18. pontjában meghatározott mezőgazdasági őstermelőként oldja meg.

A támogatás formája:

– 3 millió Ft-ig terjedő tőkejuttatás visszatérítendő vagy vissza nem térítendő formában, és

– legfeljebb hat hónap időtartamra, havonta a kötelező legkisebb munkabér (2013-ban: 98 000 Ft-ig) összegéig terjedő támogatás.

A tőkejuttatás-támogatás megállapításának további feltétele – a beruházás költségének legalább 20 százalékát elérő – saját forrás, továbbá a támogatás visszatérítése, illetőleg kötelezettségszegés miatt történő visszafizetése esetére anyagi biztosíték megléte.

Mindkét támogatás pályázati eljárás alapján, együttesen és külön-külön is nyújtható.

A pályázati felhívásnak az alábbiakat kell tartalmaznia:

a) a pályázat kiírásának célját,

b) a pályázaton történő részvétel feltételeit,

c) a pályázat keretében nyújtható támogatás forrását, mértékét,

d) a támogatás – visszatérítendő vagy vissza nem térítendő – formájának megjelölését, illetőleg az egyes formák igénybevételének feltételeit,

e) a pályázó részéről rendelkezésre álló saját anyagi erő szükséges mértékét,

f) az önfoglalkoztatás megvalósulásának határidejét, időtartamát,

g) a pályázat tartalmára vonatkozó előírásokat és a kötelezően csatolandó mellékleteket,

h) a szerződésszegés jogkövetkezményeit, továbbá

i) a pályázat benyújtásának helyét és határidejét, a pályázatot elbíráló szerv megnevezését, a pályázat elbírálásának határidejét.

A minimálbérig terjedő támogatás folyósításának kezdő napja:

– a bejelentési kötelezettséggel járó egyéni vállalkozás létrehozása esetén a vállalkozói igazolvány, illetőleg ha más jogszabály vállalkozói tevékenység folytatásának feltételeként más okirat kiállítását írja elő, az okirat átvételének napja,

– mezőgazdasági őstermelői tevékenység esetében a mezőgazdasági őstermelői igazolvány kiállításának napja,

– minden más vállalkozás esetében a vállalkozás cégjegyzékbe történő bejegyzésének, illetve a változásbejegyzésnek a napja.

A támogatásban részesülő a vállalkozás vagy mezőgazdasági őstermelői tevékenység megszűnését köteles öt napon belül a munkaügyi központnak bejelenteni.

Kapcsolódó jogszabályok

6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásról 10. §

Munkahelyteremtés és munkahelymegőrzés támogatása

18. § Támogatás nyújtható új munkahelyek teremtéséhez, a meglévő munkahelyek megtartásához, a foglalkoztatási szerkezetátalakítás elősegítéséhez, valamint a munkaerő szakmastruktúrájának korszerűsítéséhez fűződő foglalkoztatáspolitikai célok elérése érdekében.

1. Munkahelyteremtés és munkahelymegőrzés támogatása

A munkáltató is részesülhet munkahelymegőrzés támogatásában, valamint két új, vissza nem térítendő munkahelyteremtő támogatás került bevezetésre:

– a regionális beruházási támogatás és

– a foglalkoztatási támogatás.

A támogatások nyújtásának feltételeit a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet tartalmazza.

2. Munkahelymegőrzés támogatása

a) Munkahelymegőrzés támogatásához vissza nem térítendő támogatás annak a munkaadónak nyújtható, aki működésével összefüggő okból a munkavállaló munkaviszonyát felmondással kívánja megszüntetni. A támogatás feltétele például, hogy a munkáltató ne álljon csőd-, felszámolási vagy végelszámolási eljárás alatt, az érintett munkavállalót, aki után a támogatást igényli legalább hat hónapja foglalkoztassa, és vállalja, hogy a támogatás folyósítása alatt, valamint azt követően legalább a támogatott foglalkoztatás időtartamával megegyező ideig továbbfoglalkoztatja. Támogatásként az érintett munkavállaló munkabére és járulékai együttes összegének 25–75%-a, illetve 50–90%-a adható azzal a megkötéssel, hogy a támogatás havi mértéke munkavállalónként nem haladhatja meg a minimálbér 150%-át. A támogatás maximum egy évig folyósítható.

A munkaadó részére a foglalkoztatási kötelezettség lejártától számított fél évig újabb munkahelymegőrzés támogatása nem nyújtható.

A munkahelymegőrzés támogatása az 1998/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikke szerinti csekély összegű (de minimis) támogatásnak minősül. Csekély összegű támogatást kizárólag az 1998/2006/EK bizottsági rendelet előírásaival összhangban lehet nyújtani. A kedvezményezettnek nyilatkoznia kell az előző három pénzügyi évben általa igénybe vett csekély összegű támogatások támogatástartalmáról. Nem kell alkalmazni az EK rendeletben foglaltakat, ha a támogatást kérő költségvetési szerv, egyesület, alapítvány, közalapítvány, köztestület, kisebbségi önkormányzat vagy nonprofit gazdasági társaság, amennyiben az általa végzett támogatott tevékenység nem minősül gazdasági tevékenységnek, illetve a támogatással érintett munkavállalók foglalkoztatására nem gazdasági tevékenység keretében kerül sor.

b) A 70/2009. (IV. 2.) Korm. rendelet tartalmazza a részmunkaidős foglalkoztatás támogatásának szabályait.

A részmunkaidős foglalkoztatás támogatása ösztönözni kívánja a munkáltatókat arra, hogy átmeneti foglalkoztatási nehézségeiket ne létszámleépítéssel, hanem a munkavállalóik részmunkaidős foglalkoztatásával orvosolják.

Az újraélesztett foglalkoztatáspolitikai eszköz célja, hogy a támogatás

– elősegítse azon személyek foglalkoztatását, akik számára a nem teljes munkaidőben történő munkavégzés esélyt, illetőleg kedvező lehetőséget teremt a kereső tevékenység folytatására, továbbá

– a foglalkoztatáshoz kapcsolódó költségnövekedés ellentételezéseként – a munkabér és járulékai egy részének „átvállalásával” – nyújtott összeg megteremtse a munkaadó érdekeltségét.

A támogatás alanya, megállapításának feltételei, formája

A munkaügyi központ felhívás alapján támogatást nyújthat a munkaadó kérelmére, ha a munkaadó a vele teljes munkaidőben munkaviszonyban álló munkavállalót részmunkaidőben foglalkoztatja a munkavállalói létszám csökkentésének megelőzése érdekében.

A munkaadó a támogatás igénybevétele mellett vállalja, hogy

– megtartja a kérelem munkaügyi központhoz történő benyújtását megelőző hónapban meglévő átlagos statisztikai állományi létszámát, és

– a munkavállalót legalább a támogatási időtartamával megegyező további időtartamig továbbfoglalkoztatja, és

– a támogatás adókkal és járulékokkal csökkentett részét a munkavállaló részére – a részmunkaidős foglalkoztatásra járó munkabéren felül – munkabérként kifizeti.

A támogatás mértéke a munkavállalónak a kieső munkaidejére járó személyi alapbérének 80%-áig, valamint annak járulékáig (27% szociális hozzájárulási adó) terjedhet. A támogatás összege nem haladhatja meg a kérelem benyújtásakor hatályos kötelező legkisebb munkabér másfélszeresét (2013-ban 147 000 Ft). A támogatás legfeljebb 365 napra nyújtható.

3. A munkahelyteremtő támogatások közös szabályai

a) Vissza nem térítendő munkahelyteremtő támogatás nyújtható a munkavállalók létszámának növelésével tartós foglalkoztatást biztosító, az új munka törvénykönyve 33. §-ában meghatározott munkáltató (a továbbiakban: kedvezményezett) részére.

b) A támogatás formája:

– a regionális beruházási támogatás formájában az új munkahelyek teremtéséhez, meglévő munkahelyek bővítéséhez, új technológia bevezetéséhez szükséges építési költségekhez, tárgyi eszközök és immateriális javak beszerzéséhez adható támogatás;

– beruházáshoz kapcsolódó foglalkoztatási támogatásként az új munkahelyek teremtésével összefüggő személyi jellegű ráfordításokhoz adható a foglalkoztatási támogatás.

c) Támogatás annak a kedvezményezettnek nyújtható, aki:

– munkahelyteremtő támogatás iránti kérelmét, illetőleg pályázatát a beruházás megkezdése előtt benyújtja,

– a támogatás keretében elszámolható költségek legalább 25%-át saját forrásból biztosítja,

– rendelkezik a kötelezettségek teljesítését elősegítő anyagi biztosítékkal,

– kötelezettséget vállal arra, hogy

    =  a támogatási igényben megjelölt összegnél kevesebb támogatás megállapítása esetén a megvalósításhoz szükséges pénzügyi fedezet különbözetét pótolja, vagy a beruházás megvalósítására vonatkozó tervét a rendelkezésre álló összegek figyelembevételével átdolgozza,

    =  a beruházást a támogatási igényt elbíráló szerv értesítését követően kezdi meg,

    =  a beruházást annak megkezdésétől számított két éven belül befejezi,

    =  a munkavállalókat a támogatási igényben megjelölt létszámban a beruházás befejezésétől számított 90 napon belül munkaviszony keretében alkalmazza, majd azt követően a beruházásra tekintettel alkalmazott létszámot és a pályázat benyújtását megelőző 12 hónapban meglévő átlagos statisztikai állományi létszámot együttesen foglalkoztatja (foglalkoztatási kötelezettség).

A foglalkoztatási kötelezettség teljesítése során a statisztikai állományi létszám alatt a Központi Statisztikai Hivatal létszámszámítására vonatkozó előírásai szerint számított létszámot kell érteni azzal, hogy a részmunkaidőben foglalkoztatottak a teljes munkaidőben alkalmazottak arányos törtrészének felelnek meg.

d) Nem nyújtható támogatás:

– annak, aki nem felel meg a rendezett munkaügyi kapcsolatoknak az 1/2012. (I. 26.) NGM rendeletben meghatározott feltételeinek,

– annak, aki a Nemzeti Foglalkoztatási Alapból a pályázat benyújtásának hónapját megelőző három évben a pályázatában megjelölt beruházáshoz munkahelyteremtő beruházási támogatásban részesült,

– annak, aki a Nemzeti Foglalkoztatási Alapból a b) pontban meghatározott időtartam alatt elnyert munkahelyteremtő támogatásokkal kapcsolatos kötelezettségeit határidőre nem teljesítette,

– annak, aki a beruházás helye szerinti munkaügyi központ illetékességi területén a pályázat benyújtását megelőző féléves időszakban a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény 71–76. §-a szerinti csoportos létszámcsökkentést hajtott végre,

– annak, aki a támogatási igénnyel érintett beruházást az értesítés kézhezvételét megelőzően megkezdte,

– csőd-, felszámolási eljárás vagy végelszámolás alatt álló szervezetnek.

e) A támogatási intenzitás mértéke:

A támogatási intenzitás mértéke – beleértve a más államháztartási forrásokból kapott állami támogatásokat – nem haladhatja meg az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet 25. §-ában meghatározott százalékos mértéket.

f) A támogatás nyújtására vagy pályázati eljárás alapján, vagy az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet szerint – a Nemzetgazdasági Minisztériumhoz benyújtott kérelem alapján – meghozott egyedi kormánydöntést követően kerülhet sor.

g) A pályázati felhívásnak az alábbiakat kell tartalmaznia:

– a pályázat kiírásának célját,

– a pályázaton történő részvétel feltételeit,

– a pályázat keretében nyújtható támogatás forrását, formáját és mértékét,

– a pályázó részéről rendelkezésre álló saját anyagi erő, továbbá az anyagi biztosíték mértékét, formáját,

– azokat az előírásokat, amelyeket az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló külön jogszabály a pályázat tartalmi követelményeként előír, valamint a szükséges mellékleteket,

– a beruházás és a foglalkoztatás megvalósulásának határidejét, időtartamát,

– a támogatás folyósításának részletes feltételeit tartalmazó szerződés megkötésének feltételeit és határidejét,

– a szerződésszegés jogkövetkezményeit,

– a pályázat benyújtásának helyét és határidejét, a pályázatot elbíráló szerv megnevezését, a pályázat elbírálásának főbb szempontjait és határidejét, továbbá

– az elszámolható költségek körét.

A pályázatot a tervezett beruházás helye szerint illetékes munkaügyi központhoz, az egyedi kormánydöntésen alapuló kérelmet a Nemzetgazdasági Minisztériumhoz kell benyújtani.

A pályázati úton nyújtott támogatásról a nemzetgazdasági miniszter dönt.

4. Regionális beruházási támogatás

A regionális beruházási támogatás munkaerő-piaci program keretében is nyújtható, ennek során a 2. pontban részletezett szabályokat, valamint a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 18/A. §-ban foglaltakat azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a támogatás bármely munkaadó [Flt. 58. § (5) bekezdés c) pont] részére nyújtható, és a pályázat elbírálásáról a munkaerő-piaci programot indító szerv dönt. Regionális beruházási támogatás induló beruházáshoz az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 87. és 88. cikkének a nemzeti regionális beruházási támogatásokra való alkalmazásáról szóló 1628/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 302., 2006.11.1., 29. o., a továbbiakban: 1628/2006/EK bizottsági rendelet) előírásaival összhangban nyújtható. A támogatás további feltételeit, a támogatás keretében elszámolható költségeket a hivatkozott 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 18/A. §-a határozza meg.

Regionális beruházási és foglalkoztatási támogatás induló beruházáshoz – a 18. §-ban foglaltakon kívül az e paragrafusban meghatározott feltételek mellett, az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 87. és 88. cikkének a nemzeti regionális beruházási támogatásokra való alkalmazásáról szóló 1628/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 2006.11.1. 302/29, a továbbiakban: 1628/2006/EK bizottsági rendelet) előírásaival összhangban – nyújtható.

Nem nyújtható regionális beruházási és foglalkoztatási támogatás:

a) a 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó nemzeti regionális támogatásról szóló 2006/C 54/08 számú iránymutatás (a továbbiakban: iránymutatás) I. számú mellékletében meghatározott acélipari tevékenységhez,

b) a hajóépítési ágazatba tartozó tevékenységekhez,

c) az iránymutatásban meghatározott szénbányászathoz,

d) az iránymutatás II. számú mellékletében meghatározott szintetikusszál-ipari tevékenységhez,

e) a halászati és akvakultúra-termékek piacának közös szervezéséről szóló 104/2000/EK tanácsi rendelet (HL L 17., 2000.1.21., 22–52. o.) szerinti halászati és akvakultúra tevékenységet szolgáló beruházásokhoz, továbbá halászati termékek feldolgozását és forgalmazását szolgáló beruházáshoz,

f) az 1628/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikk (1) bekezdés n) pontja értelmében az EK Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek elsődleges termeléséhez,

g) az 1628/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikk (1) bekezdés p) és q) pontjában meghatározott mezőgazdasági termékek feldolgozásához, forgalomba hozatalához,

h) a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásról szóló bizottsági közlemény (HL 2004/C 244/02) 2.1. alpontja szerinti nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak.

A regionális beruházási és foglalkoztatási támogatás keretében a következő költségek számolhatók el:

a) a beruházás célját szolgáló

– tárgyi eszköznek a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 47–48. §-ai, 51. §-a szerinti bekerülési értéke,

– immateriális javak közül a találmány, a szabadalom, a licenc és a know-how Sztv. 47–48. §-ai, 51. §-a szerinti bekerülési értéke, nagyvállalkozásnál legfeljebb az elszámolható költség 50 százalékáig (a továbbiakban: támogatható immateriális javak),

vagy

b) a beruházás üzembe helyezését követő harmadik hónap végéig újonnan létrehozott munkakörökben foglalkoztatott munkavállalók – az Sztv. 79. §-a szerint elszámolható – személyi jellegű ráfordításának 24 havi összege, a munkakör létrehozásának napjától számítva.

A támogatás keretében új tárgyi eszközök és immateriális javak költségei számolhatók el. Az elszámolható költséget szokásos piaci áron kell figyelembe venni, ha az a kedvezményezett és a vele kapcsolt vállalkozási viszonyban lévő személy között a szokásos piaci ártól eltérő áron kötött szerződés alapján merült fel.

Kapcsolódó joggyakorlat

BH2008. 99. A munkahely-megőrzési támogatásra olyan munkáltató jogosult, aki a saját tevékenységében foglalkoztatja a munkavállalóit.

Kapcsolódó jogszabályok

37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről 25. §

70/2009. (IV. 2.) Korm. rendelet a szakképzettséggel rendelkező, pályakezdő álláskeresők munkatapasztalat-szerzésének és a létszámleépítések megelőzése érdekében a részmunkaidős foglalkoztatás támogatásáról 4. §

6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásról 18–18/C. §

1/2012. (I. 26.) NGM rendelet a rendezett munkaügyi kapcsolatok feltételeiről és igazolásának módjáról

Kapcsolódó európai uniós jogszabályok

A BIZOTTSÁG 2006. december 15-ei 1998/2006/EK RENDELETE a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról 2. cikk

A BIZOTTSÁG 2006. október 24-ei 1628/2006/EK RENDELETE a Szerződés 87. és 88. cikkének a nemzeti regionális beruházási támogatásokra való alkalmazásáról

A foglalkoztatáshoz kapcsolódó járulékok átvállalása

18/A. § (1)

(2)

A 18/A. § (1) bekezdését hatályon kívül helyezte a 2006. évi CXIII. törvény 27. § (1) bekezdése 2007. január 1-jétől.

A (2) bekezdést hatályon kívül helyezte a 2009. évi CLII. törvény 15. § (3) bekezdésének a) pontja 2010. április 1-jétől.

19. § (1)

(2)

A korábbi alcímet hatályon kívül helyezte a 2011. évi CXCI. törvény 54. § c) pontja 2012. I. 1-jétől.

Az Flt. 19. § (1) bekezdését hatályon kívül helyezte a 2010. évi CLIII. törvény 7. § (20) bekezdése 2011. I. 1-jétől.

Az Flt. 19. § (2) bekezdését hatályon kívül helyezte a 2011. évi CXCI. törvény 54. § c) pontja 2012. I. 1-jétől.

19/A. §

A korábbi alcímmel együtt hatályon kívül helyezte a 2006. évi CXIII. törvény 27. § (1) bekezdése 2007. I. 1-jétől.

Munkaerő-piaci programok támogatása

19/B. § (1) A Nemzeti Foglalkoztatási Alap előre meghatározott, összetett célok érdekében biztosíthatja olyan programok megvalósításának pénzügyi fedezetét, amelyek térségi foglalkoztatási célok megvalósítására, munkaerő-piaci folyamatok befolyásolására, valamint a munkaerőpiacon hátrányos helyzetben lévő rétegek foglalkoztatásának elősegítésére irányulnak.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott programok keretében a munkaerő-piaci szolgáltatások és foglalkoztatást elősegítő támogatások egyidejűleg és egymásra épülve is nyújthatók. A programokon aktívan részt vevő álláskereső számára a különböző jogcímeken megállapítható támogatás, támogatások helyett egységes támogatás állapítható meg. Ha a program által elérni kívánt cél megvalósítása érdekében indokolt, a foglalkoztatást elősegítő támogatásokra vonatkozó szabályoktól – a 20. § (2) bekezdése szerinti jogszabályban meghatározott feltételekkel és módon – a támogatást nyújtó szerv eltekinthet.

(3) Munkaerő-piaci program keretében a munkaadó részére a munkaviszonyban foglalkoztatott személy munkabére és járulékai legfeljebb száz százalékának megfelelő összegű támogatás nyújtható.

(4) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy a társadalmi esélyegyenlőség előmozdításáért felelős miniszter és a társadalmi felzárkózásért felelős miniszter egyetértésével kiadott rendeletben határozza meg a (2) bekezdésben foglalt egységes támogatás megállapításának feltételeit.

Munkaerő-piaci programok támogatása

A munkaerő-piaci programok támogatásának részletes feltételeit a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 26/A–26/G. §-ai tartalmazzák.

A munkaerő-piaci program magában foglalhatja az Flt. és végrehajtási szabályai által tartalmazott munkaerő-piaci szolgáltatásokat, valamint a Nemzeti Foglalkoztatási Alap foglalkoztatási alaprészéből nyújtható foglalkoztatást elősegítő támogatásokat.

A) Programterv

A program indítása előtt programtervet kell készíteni, amelyben meg kell határozni:

– azoknak a személyeknek a körét, akik munkaerő-piaci helyzetének javítására a program irányul, tehát a támogatni kívánt célcsoportot,

– azokat a térségeket, amelyekben a program megvalósítására sor kerül,

– a program tartalmát alkotó munkaerő-piaci szolgáltatásokat és foglalkoztatást elősegítő támogatásokat (programelemek), valamint azokat a szakmai elveket, amelyek szerint ezek a programban összekapcsolódnak,

– a programban, valamint az egyes programelemekben való részvétel feltételeit, az ahhoz szükséges dokumentumok körét és tartalmát,

– a program megvalósításában közreműködő személyek és szervezetek körét,

– a program megvalósításának időtartamát,

– a programtól, valamint az egyes programelemektől várt eredményt, valamint annak mérésének, értékelésének módját,

– a programtervben meghatározott célok megvalósulása értékelésének gyakoriságát,

– a program teljes költségvetését, amely tartalmazza a programot alkotó munkaerő-piaci szolgáltatások, támogatások és a program működtetésének (a programirányítás, a programmal kapcsolatos kommunikáció és a monitoring) költségeit.

A program időtartama a három évet nem haladhatja meg.

B) Eltérés az Flt.-től

A program által nyújtott kedvező lehetőség, hogy a program részét képező támogatások tekintetében az Flt.-ben és végrehajtási szabályaiban meghatározott feltételektől a következők szerint lehet eltérni:

a) A program célcsoportjához tartozók – a c) pontban meghatározott kivételekkel – minden programelemben részt vehetnek, függetlenül attól, hogy az Flt. és végrehajtási szabályai szerint jogosultak-e a program elemét képező támogatásra.

b) A program megvalósításában résztvevők – amennyiben a program más feltételeket nem tartalmaz – a c) pontban meghatározott kivételekkel, a célcsoporthoz tartozók után arra tekintet nélkül részesülnek támogatásban, hogy a célcsoporthoz tartozók rendelkeznek-e az Flt.-ben és végrehajtási szabályaiban az adott támogatásra előírt feltételekkel.

c) Az a) és b) pontban foglaltak nem vonatkoznak a bértámogatás, valamint a befogadó munkahely kialakítására és a rehabilitációs célú foglalkoztatás támogatására.

d) A program elemét képező támogatások – a bértámogatás kivételével – a program teljes időtartama alatt nyújthatók.

C) A program fajtái:

– központi munkaerő-piaci program,

– regionális munkaerő-piaci program,

– megyei munkaerő-piaci program.

A központi munkaerő-piaci program indításáról a Nemzetgazdasági Minisztérium, regionális munkaerő-piaci program indításáról az érintett munkaügyi központok vezetőinek javaslatára a Nemzetgazdasági Minisztérium, megyei munkaerő-piaci program esetén a munkaügyi központ vezetője dönt. A Nemzetgazdasági Minisztérium, a munkaügyi központ csatlakozhat más szerv által indított, munkaerőpiacot befolyásoló programhoz.

A munkaerő-piaci program keretében a bérköltség-támogatás szabályai is kedvezőbbek, mert a (3) bekezdés alapján a munkabér és járulékai (szociális hozzájárulási adó) legfeljebb 100%-ának megfelelő támogatás nyújtható, a program célcsoportjához tartozó, valamint a program megvalósításában közreműködő személyek foglalkoztatásához.

D) A központi program indításának feltétele

A központi program indításának feltétele, hogy meghatározzák:

a) a központi program célját,

b) a központi program elemeit,

c) a program, illetőleg az egyes programelemek végrehajtása során elérendő eredményt,

d) a program megvalósításában közreműködők körét,

e) a program finanszírozásának feltételeit,

f) a program végrehajtásáról történő beszámolás rendjét,

g) a program monitorozásának idejét és módját.

E) Támogatás munkaerő-piaci program kidolgozásához és megvalósításához

A megyei munkaerő-piaci program keretében a munkaügyi központ támogatást nyújthat jogi személynek, jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságnak, valamint egyéni vállalkozónak munkaerő-piaci program kidolgozásához, illetőleg annak kidolgozásához és/vagy részben vagy egészben történő megvalósításához. A pályázat eredményéről a munkaügyi központ dönt.

A pályázati felhívásnak tartalmaznia kell:

a) a pályázat célját,

b) a pályázaton történő részvétel feltételeit,

c) a támogatni tervezett programok célját, a program tartalmát, a programelemeket,

d) a programtól, illetőleg az egyes programelemektől elvárt eredményt,

e) a program időtartamát és határidejét, a beszámolás rendjét és idejét, valamint formáját,

f) a programhoz nyújtandó támogatás formáját, mértékét, forrását,

g) a pályázat benyújtásának helyét, határidejét, a pályázatot elbíráló szerv megnevezését, a pályázat elbírálásának határidejét.

A program megvalósításához nyújtott támogatás 10 százaléka a program lezárását követően az eredmény elfogadása esetén fizethető ki.

A munkaügyi központ által nyújtott munkaerő-piaci program támogatás az 1998/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikke szerinti csekély összegű (de minimis) támogatásoknak minősülnek. Csekély összegű támogatást kizárólag az 1998/2006/EK bizottsági rendelet előírásaival összhangban lehet nyújtani. A kedvezményezettnek nyilatkoznia kell az előző három pénzügyi évben általa igénybe vett csekély összegű támogatások támogatástartalmáról. Nem kell alkalmazni az EK rendeletben foglaltakat, ha a támogatást kérő költségvetési szerv, egyesület, alapítvány, közalapítvány, köztestület, kisebbségi önkormányzat vagy közhasznú társaság, amennyiben az általa végzett támogatott tevékenység nem minősül gazdasági tevékenységnek, illetve a támogatással érintett munkavállalók foglalkoztatására nem gazdasági tevékenység keretében kerül sor.

F) Támogatások összevonása

Egységes támogatás: az Flt. 19/B. §-ának (2) bekezdésében meghatározott egységes támogatás keretében a programban részt vevő álláskereső vállalkozóvá válásához, a munkaerő-piaci képzésben történő részvételéhez, valamint a munkaerő-piaci szolgáltatások igénybevétele során nyújtandó támogatás vonható össze.

Kapcsolódó jogszabályok

6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet a foglalkoztatást elősegítő támogatásokról, valamint a Munkaerő-piaci Alapból foglalkoztatási válsághelyzetek kezelésére nyújtható támogatásról 26/A–26/G. §

Kapcsolódó európai uniós jogszabályok

A BIZOTTSÁG 2006. december 15-ei 1998/2006/EK RENDELETE a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról

Egyes általánostól eltérő foglalkoztatási formák támogatása

19/C. § Támogatás nyújtható a részmunkaidős, valamint olyan foglalkoztatáshoz, amelynek során a munkavégzés a foglalkoztató székhelyéhez, telephelyéhez nem tartozó helyen, számítástechnikai eszköz felhasználásával történik.

Az atipikus foglalkoztatási formák támogatása

Az atipikus foglalkoztatási támogatás részletszabályai a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendeletből hatályon kívül helyezésre kerültek 2007. január 1-jétől.

Az általánostól, – azaz például a munkáltató telephelyén, teljes munkaidőben (heti 40 órában) végzett munkától – eltérő foglalkoztatásnak minősül a rövidebb munkaidőben, részmunkaidőben történő foglalkoztatás, vagy a munkavállaló által meghatározott helyen (leginkább otthonában) végzett munka, a távmunka, amelynek szabályait a munka törvénykönyve 196–197. §-a tartalmazza.

A részmunkaidős foglalkoztatás támogatására vonatkozó rendelkezéseket a Pftv.-ben meghatározott, a részmunkaidős foglalkoztatáshoz kapcsolódó kedvezmények rögzítik, amelyeket a 2010. évi CXXIII. törvény vezetett be 2011. január 1-jétől. A kedvezmény a terhességi-gyermekágyi segélyről, vagy a gyedről, gyesről visszatérő munkavállaló és fizetés nélküli szabadságának időtartamára helyére felvett munkavállaló heti 20–20 órás részmunkaidős továbbfoglalkoztatása esetén (munkakör-megosztása, job-sharing esetén) adható. A munkáltató mindkét munkavállaló után a 27%-os szociális hozzájárulási adó helyett, 20%-ot köteles csak fizetni. Ennek egyik feltétele, hogy e foglalkoztatás mindkét személy esetében legalább 1 évig fennálljon, a támogatás legfeljebb 3 évig adható.

A részmunkaidős foglalkoztatás támogatására sor kerülhet a szakképzettséggel rendelkező, pályakezdő álláskeresők munkatapasztalat-szerzésének és a létszámleépítések megelőzése érdekében a részmunkaidős foglalkoztatás támogatásáról szóló 70/2009. (IV. 2.) Korm. rendelet alapján is.

Kapcsolódó jogszabályok

2004. évi CXXIII. törvény a pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról 8/B. §

70/2009. (IV. 2.) Korm. rendelet a szakképzettséggel rendelkező, pályakezdő álláskeresők munkatapasztalat-szerzésének és a létszámleépítések megelőzése érdekében a részmunkaidős foglalkoztatás támogatásáról

A foglalkoztatást elősegítő támogatások közös szabályai

20. § (1) A 13/A. § (3) bekezdésében, a 14–16/A. §-ban, a 17–19/C. §-ban, valamint a 22. §-ban meghatározott támogatások a Nemzeti Foglalkoztatási Alap foglalkoztatási alaprészéből nyújthatók.

(2)

(3) A 13/A. § (1)–(2) bekezdésében meghatározott szolgáltatások, a 14. §-ban, a 16–18. §-okban, valamint a 19/B–19/C. §-okban meghatározott támogatások a Társadalmi Megújulás Operatív Program keretében az állami foglalkoztatási szerv közreműködésével megvalósításra kerülő munkaerő-piaci programokban is nyújthatók.

(4) A miniszter rendeletben határozza meg a 14–19. §-ban, valamint a 19/B–19/C. §-ban meghatározott támogatások további feltételeit, odaítélésének, megszüntetésének és visszakövetelésének részletes szabályait. A miniszter a 45. életévüket betöltött, valamint a roma származású személyek munkaerő-piaci helyzetének javítása, foglalkoztatásának elősegítése érdekében e törvényben foglaltaknál kedvezőbb szabályokat állapíthat meg.

(5) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rendeletben határozza meg

a) a keresetpótló juttatás összegének differenciált megállapítására vonatkozó szabályokat, valamint

b) a 14/A. §-ban meghatározott megállapodás esetén a kötelezően nyújtandó képzési támogatás szabályait.

(6) Ha a foglalkoztatást elősegítő támogatás mértékének meghatározása – jogszabály alapján – a foglalkoztatott munkabérének alapulvételével történik, a támogatást – annak teljes időtartama alatt – a megállapításkor figyelembe vett munkabér alapulvételével kell folyósítani. Ha a támogatás folyósítása alatt emelkedik a kötelező legkisebb munkabér, akkor az azt követő időszakra az állami foglalkoztatási szerv – a munkaadó kérelmére – a támogatás összegét a kötelező legkisebb munkabér emelkedésének arányában megnövelheti, de a támogatás százalékos mértéke nem emelkedhet.

Az NFA foglalkoztatási alaprésze terhére és a Társadalmi Megújulás Operatív Program keretében nyújtható támogatások, továbbá rendeletalkotásra felhatalmazó szabályok

Az Flt. 20. § (1) bekezdése konkrétan meghatározza, hogy mely foglalkoztatást elősegítő támogatások finanszírozhatók a Nemzeti Fejlesztési Alap foglalkoztatási alaprészéből. 2011. január 1-jétől kimaradtak e felsorolásból a rehabilitációs alaprészből történő korábbi támogatások, tekintettel arra, hogy ekkortól megszűnt a rehabilitációs alaprész, mivel a rehabilitációs hozzájárulás befizetése közvetlenül az adóhatósághoz (állami költségvetésbe) folyik be.

2009. július 1-jétől az Flt. konkrétan meghatározza, hogy mely munkaerő-piaci szolgáltatások és támogatások nyújthatók a Társadalmi Megújulás Operatív Program keretében, az ezzel kapcsolatos feladatokat az állami foglalkoztatási szerv látja el.

Az Flt. a foglalkoztatást elősegítő támogatásokra vonatkozó ún. keretszabályokat határozza meg, a végrehajtást segítő részletszabályokat kormányrendelet, illetve miniszteri rendeletek tartalmazzák. A rendeletalkotásra vonatkozó felhatalmazást az Flt. III. fejezete több helyen is rögzíti.

A központi és regionális munkaerő-piaci program indításáról a Nemzetgazdasági Minisztérium, megyei munkaerő-piaci program indításáról a munkaügyi központ vezetője dönt. A Nemzetgazdasági Minisztérium, a munkaügyi központ csatlakozhat más szerv által indított, munkaerőpiacot befolyásoló programhoz.

A foglalkoztatást elősegítő támogatásokra vonatkozó legfontosabb végrehajtási jogszabályok a következők:

– a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet, mely a foglalkoztatást elősegítő támogatásokra vonatkozó részletszabályokat tartalmazza,

– a 30/2000. (IX. 15.) GM rendelet, mely a munkaerő-piaci szolgáltatásokról, valamint az azokhoz kapcsolódóan nyújtható támogatásokat részletezi,

– a pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról szóló 2004. évi CXXIII. törvény. A törvény alapján igénybe vehető járulékfizetési kedvezmények START-kártyákkal érvényesíthetők. A START-kártyák igénylése 2013. január 1-jével megszűnt, a START-kártyák érvényességi idején belül azonban a munkáltató igénybe veheti a kedvezményeket. A START-kártyák felhasználásának, illetve az ahhoz kapcsolódó szociális hozzájárulási adókedvezmény érvényesítésének, továbbá elszámolásának részletes szabályait az 55/2011. (XII. 30.) NGM rendelet határozza meg.

Felhívjuk a figyelmet arra, hogy az EU csatlakozástól – 2004. május 1-jétől – az egyes foglalkoztatást elősegítő támogatásokra vonatkozóan is közvetlenül alkalmazni kell azokat az EU normákat, amelyek az állami támogatásokkal kapcsolatosak és céljuk, hogy elkerülhető legyen a támogatások olyan mértékű halmozódása, amely a piaci versenyt torzíthatja.

Az alkalmazandó EK rendeleteket a 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet tartalmazza:

– Az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 87. és 88. cikkének a foglalkoztatásra nyújtott állami támogatásra történő alkalmazásáról szóló 2002. december 5-ei 2204/2002/EK bizottsági rendeletet, amely például a munkahelyteremtéssel, a fogyatékkal élő munkavállalók többletköltségeinek támogatásával, a támogatáshalmozódással, az átláthatósággal, ellenőrzéssel kapcsolatos szabályokat tartalmazza. Az e rendelet hatálya alá tartozó támogatást 2008. június 30-áig lehet megállapítani.

– A csekély összegű támogatásokra (de minimis támogatások) vonatkozó szabályokat az 1998/2006/EK bizottsági rendelet részletezi, a hatálya alá tartozó támogatást 2013. december 31-éig lehet megállapítani.

– Általános csoportmentességi rendelet – a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal történő összeegyeztethetőnek nyilvánításáról: a Bizottság 2008. augusztus 6-ai 800/2008/EK rendelete.

A 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 9. §-ában, a 11/A. §-ában, a 18/C. §-ában, a 19/A. §-ában, a 21/A. §-ában, valamint a 26/G. §-ában meghatározott támogatások az 1998/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikke szerinti csekély összegű (de minimis) támogatásoknak minősülnek, a 8/A. §-ban meghatározott támogatás csekély összegű (de minimis) támogatásként is nyújtható. Csekély összegű támogatást kizárólag az 1998/2006/EK bizottsági rendelet előírásaival összhangban lehet nyújtani. A kedvezményezettnek nyilatkoznia kell az előző három pénzügyi évben általa igénybe vett csekély összegű támogatások támogatástartalmáról.

A 6/1996. (VII. 16.) MüM rendelet 11/A. §-ában, a 18/C. §-ában, a 19/A. §-ában, a 21/A. §-ában, valamint a 26/G. §-ában meghatározott támogatások az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termelőágazatban nyújtott csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról szóló 2007. december 20-ai 1535/2007/EK bizottsági rendelet (a továbbiakban: 1535/2007/EK bizottsági rendelet) 3. cikke szerinti, mezőgazdasági termelőágazatban nyújtott csekély összegű támogatásként is nyújthatók. Mezőgazdasági termelőágazatban csekély összegű támogatást kizárólag az 1535/2007/EK bizottsági rendelet előírásaival összhangban lehet nyújtani. A kedvezményezettnek nyilatkoznia kell az előző 3 év támogatás tartalmáról. Nem kell alkalmazni az 1535/2007/EK rendeletben foglaltakat, ha a támogatást kérő költségvetési szerv, egyesület, alapítvány, közalapítvány, köztestület, kisebbségi önkormányzat vagy nonprofit gazdasági társaság, amennyiben az általa támogatott tevékenység nem minősül gazdasági tevékenységnek.

A fentiekkel kapcsolatos hazai szabályokat az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet tartalmazza.

21. § (1) Az e törvényben, valamint a felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban meghatározott, foglalkoztatást elősegítő támogatások nyújtása esetén a támogatásban részesülővel hatósági szerződést kell kötni.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott hatósági szerződés tartalmazza:

a) a szerződést kötő közigazgatási hatóság nevét, székhelyét, az ügy számát,

b) a támogatásban részesülő természetes személy esetében a nevét, lakó-, tartózkodási- vagy szálláshelyét, anyja nevét, nem magyar állampolgár esetében állampolgárságát, az érvényes úti okmány számát is,

c) a támogatásban részesülő szervezet esetében a megnevezését (székhelyét, telephelyét), adószámát, a képviseletre jogosult személy megnevezését, valamint a szervezet pénzforgalmi számlaszámát és a számláját vezető pénzforgalmi szolgáltató megnevezését,

d) a közigazgatási hatóság által nyújtott támogatás formáját, mértékét, folyósításának időtartamát, módját, a folyósítás egyéb feltételeit,

e) az EK-szerződés 87–88. §-a szerint állami támogatásnak minősülő támogatás nyújtása esetén

ea) a támogatás kategóriájának megnevezését, a támogatás tartalmát,

eb) a támogatásban részesülő tájékoztatását arról, hogy a csekély összegű, de minimális támogatásként nyújtott támogatásokkal kapcsolatos iratokat 10 évig meg kell őrizni, és a támogatást nyújtó ilyen irányú felhívása esetén köteles azokat bemutatni,

f) a támogatás nyújtásának alapjául szolgáló jogszabályi rendelkezések megjelölését,

g) a szerződésszegésnek minősülő magatartásokat és azok jogkövetkezményeit,

h) a jogszabály által meghatározott, valamint a felek által szükségesnek tartott jognyilatkozatokat,

i) a szerződéssel kapcsolatban felmerülő vitás kérdésekben közigazgatási perben eljáró bíróság megnevezését.

(3) Ha a támogatásban részesülő a hatósági szerződésben foglaltakat megszegi, a támogatás további folyósítását meg kell szüntetni, és a támogatásban részesülő köteles a támogatást a (4) bekezdésben foglaltak szerint visszafizetni.

(4) Ha a Nemzeti Foglalkoztatási Alapból nyújtott támogatást a (3) bekezdésben foglaltak alapján vissza kell követelni, a támogatást a kötelezettségszegés napjától a visszakövetelésről rendelkező határozat meghozatalának napjáig a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvénynek a késedelmi pótlék mértékére vonatkozó rendelkezése szerint kiszámított késedelmi pótlékkal növelt összegben kell visszafizetni. Amennyiben a kötelezett visszafizetési kötelezettségének a visszakövetelésről rendelkező határozatban megjelölt határidőig nem tesz eleget, e határidő elmulasztásának napjától a befizetés napjáig a támogatás összegének alapulvételével kiszámított késedelmi pótlékot is köteles fizetni.

(5) A támogatást nyújtó hatóság vezetője – erre irányuló kérelem esetén – különös méltánylást érdemlő esetben eltekinthet a késedelmi pótlék felszámításától, illetve dönthet a már felszámított késedelmi pótlék részben vagy egészben történő elengedéséről, továbbá – a munkaadónak nem minősülő természetes személy részére nyújtott támogatás esetén – a visszakövetelt támogatás visszafizetésének részben vagy egészben történő elengedéséről.

(6) Az (5) bekezdésben meghatározott méltányosság szempontjából, természetes személy esetében figyelembe vehető különösen kedvezőtlen szociális helyzete, valamint az, hogy a támogatás visszafizetése a kötelezett és a háztartásában élők megélhetését súlyosan veszélyeztetné.

(7) Aki foglalkoztatást elősegítő támogatásban részesül, köteles a támogatást megállapító hatóságnak haladéktalanul bejelenteni, ha a támogatást megalapozó körülményeiben változás következik be.

1. Hatósági szerződés kötése foglakoztatást elősegítő támogatások esetén

A Ket. 13. § (2) bekezdésének b) pontja szerint az elkülönített állami pénzalap, azaz a Nemzeti Foglalkoztatási Alap terhére jogszabály alapján juttatott támogatásokkal összefüggő eljárásokban a Ket. rendelkezéseit csak akkor kell alkalmazni, ha az ügyfajtára vonatkozó törvény (azaz jelen esetben az Flt.) eltérő szabályokat nem állapít meg. Ennek alapján az Flt. és a felhatalmazása alapján hozott támogatásokkal kapcsolatos végrehajtási rendeletek kimondják, hogy a foglalkoztatást elősegítő támogatások tekintetében a közigazgatási határozat helyett hatósági szerződést kell kötni. Régóta probléma volt a támogatások nyújtása esetén, hogy a támogatásról való döntést államigazgatási határozat tartalmazta, de a támogatás nyújtásának részletes feltételeit, a támogatott jogait és kötelezettségeit, a szerződésszegés és visszakövetelés eseteit a határozat mellékletét képező megállapodás tartalmazta.

A Ket. 76. §-a alapján az első fokon eljáró hatóság a hatáskörébe tartozó ügynek a közérdek és az ügyfél szempontjából is előnyös rendezése érdekében határozathozatal helyett az ügyféllel hatósági szerződést köthet. A támogatások szempontjából azért is célszerű volt élni e lehetőséggel, mert a munkaügyi központok és kirendeltségeik munkájával szemben egyre markánsabb elvárás, hogy a hatósági jellegű ügyintézést a szolgáltató jellegű, ügyfélbarát szemlélet és ügyintézési mód váltsa fel. A Ket. szerint a hatósági szerződés kötésének speciális feltétele, hogy:

– ha az ügyfél olyan kötelezettséget vállal a szerződésben, amelynek a teljesítésére hatósági határozattal nem lenne kötelezhető,

– az ügyfél a saját szerződésszegése esetére a többletkötelezettség tekintetében a szerződésben alávesse magát a szerződésszegés Ket. 77. § (2) bekezdésében meghatározott jogkövetkezményének (e jogkövetkezmény az, hogy a hatóság a törvényben felsorolt mérlegelési szempontok figyelembevételével a szerződés módosítását kezdeményezi vagy hivatalból megindítja az eljárást és intézkedik a végrehajtás elrendeléséről).

2. A támogatások visszakövetelése, és a méltányosság gyakorlásának lehetősége

A 2009. évi LVI. törvény 2009. október 1-jei hatállyal pontosította az NFA-ból nyújtott támogatások visszakövetelésével kapcsolatos rendelkezéseket. Ennek alapján, ha a támogatást vissza kell követelni, a támogatást a kötelezettségszegés napjától a visszakövetelésről rendelkező határozat meghozatalának napjáig a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvénynek a késedelmi pótlék mértékére vonatkozó rendelkezése szerint kiszámított késedelmi pótlékkal (Ket. 132. §) növelt összegben kell visszafizetni. Amennyiben a kötelezett visszafizetési kötelezettségének a visszakövetelésről rendelkező határozatban megjelölt határidőig nem tesz eleget, e határidő elmulasztásának napjától a befizetés napjáig a támogatás összegének alapulvételével kiszámított késedelmi pótlékot is köteles fizetni.

A hatóság vezetőjének méltányossági jogkörét szabályozza az (5) bekezdés, amelyre külön kérelem alapján kerülhet sor. A méltányosság gyakorlása során a hatóság vezetője eltekinthet a késedelmi pótlék felszámolásától, a már felszámított késedelmi pótlékot részben, vagy egészben elengedheti. Ha a támogatást munkáltatónak nem minősülő magánszemély kapta, akkor esetében az előzőeken túl dönthet a visszakövetelt támogatás részben, vagy egészben történő elengedéséről. A méltányosságot megalapozhatja a kedvezőtlen szociális helyzet, valamint ha a támogatás visszafizetése a kötelezett és a családja megélhetését súlyosan veszélyeztetné.

Kapcsolódó joggyakorlat

KGD1998. 287. A közszerződés alapján a munkaügyi központ és a vállalkozó között – kötelmi elemeket is tartalmazó – közigazgatási jogviszony jött létre.

BH1997. 208. A munkahely-teremtő program megvalósítására kötött szerződés megszegése esetén a támogatás visszafizetése. A Polgári Törvénykönyv szabályainak alkalmazása közszerződésre.

Kapcsolódó jogszabályok

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól 76–77. §, 132. §

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.