Csatári Mihályné – Krizsán Zsuzsanna

Munkavédelmi és munkaügyi ellenőrzés a kereskedelemben

Kiadja a

CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft.

Budapest, 2010

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@complex.hu

www.complex.hu

Felelős vezető: a CompLex Kiadó Kft. igazgatója

Kiadásért felelős: Petr Kral

Felelős szerkesztő: Kis Erika

Olvasószerkesztő: Tárnok Irén

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Gyártási főmunkatárs: Kerek Imréné

Fedélterv és tördelés: CompLex Kiadó Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 197 3

Jelzőszám: KK-001P0-2072

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén,

továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában

(fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.,

Csatári Mihályné – Krizsán Zsuzsanna

Munkavédelmi és munkaügyi ellenőrzés a kereskedelemben

Szerzők:
Csatári Mihályné
Krizsán Zsuzsanna

Kézirat lezárva:
2010. május 05.

© Csatári Mihályné, Krizsán Zsuzsanna, Budapest, 2010

© CompLex Kiadó Jogi és Üzleti Tartalomszolgáltató Kft., Budapest, 2010

A CompLex Kiadó Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

A munkavédelem története, helyzete, jelentősége

Alapvető emberi jogainkhoz tartozik a biztonságos munkavégzés, amit ma már törvény szabályoz. Az emberi munka védelme, azaz a munkavédelem a történelem során nem minden korban volt egyformán fontos. Sok időnek kellett eltelnie, és óriási szemléletváltozásra volt szükség, míg eljutottunk oda,  hogy a biztonságos munkavégzésre való igényt törvény formájában is meg tudtuk fogalmazni. Mai ismereteink szerint a munkavédelem összetett műszaki, egészségügyi, jogi, szervezési, oktatási és egyéb ismeretek rendszere. Lényege a megelőzés, a balesetek, betegségek, fokozott expozíciók, mindennemű testi és lelki épséget veszélyeztető helyzet megelőzése, lehetőség szerinti előzetes és folyamatos kizárása a munkavégzés folyamatában, amely egyformán érdeke mind a munkáltatónak, mind a munkavállalónak.

Történeti áttekintés

A munkavégzéssel kapcsolatos problémák gyakorlatilag egyidősek az emberiséggel. Az ókorban ugyan még nem tudatosan, csak ösztönösen igyekeztek védekezni a sérülések, balesetek ellen. A babiloni, egyiptomi, zsidó és görög kultúrákban már említést tettek a foglalkozási ártalmakról, Hammurapi törvénykönyve pedig már az i. e. 18. században orvosi-higiénés előírásokat tartalmazott. Hippokratész már az i. e. 5. században leírta az ólommérgezés tüneteit, és felismerte, hogy az egyes betegségeket foglalkozási ártalmak okozzák; külön foglalkozott a porártalmakkal is.

A középkorban Paracelsus svájci és Ramazzini olasz tudósok lerakták a munkaegészségügy alapjait azzal, hogy leírták az egyes foglalkozásokkal kapcsolatos betegségeket. Ramazzini a „Munkások betegségei” című könyvében javasolta orvostársainak, hogy az egyes megbetegedések kapcsán mindig vizsgálják meg a páciens munkakörnyezetét és hogy mely iparágban dolgozik az érintett. A 18. században, az iparosodás korában alapvető technikai-technológiai változásokkal ugrásszerű átalakulás kezdődött. Az Angliából kiinduló technikai újítások és gazdasági változások hosszú távú forradalmi következményekkel jártak, alapvetően alakították át az európai társadalmakat, a világgazdaságot. Az agrártársadalmak fokozatos átalakulásával megszülettek az ipari társadalmak. A kőszenet mint energiahordozót már ismerték, de igazi jelentőségét akkor nyerte el, amikor nemcsak a házak fűtésére, hanem a fémkohászatban a vas megolvasztására és az ipar más ágazataiban gépek hajtására is használni kezdték. Az első találmány a gőzgép volt, gyors egymásutánban további találmányok születtek a vaskohászat, a fémmegmunkálás területén és a textiliparban. A fejlődés második szakaszában a vasútépítés vált a gazdasági fejlődés fő hajtóerejévé. Az acélgyártás lett az ipari forradalom második szakaszának kulcsiparága. A 19. század második felében kibontakozó második ipari forradalomra az új nyersanyag- és energiaforrások felhasználása, a munkamegosztás új formáinak elterjedése volt jellemző. Új, hatékonyabb erőgépek születtek (belsőégésű motor és villanymotor), kialakult a modern gyári nagyipar, ami a gyáripar szervezeti formáit is megváltoztatta; megjelentek a monopóliumok, kartellek, szindikátusok. A gépesítés, a termelékenység növekedése nyilvánvalóvá tette, hogy a munkavédelem egyes kérdéseivel, a gépek biztonságos kezelésével, a munkajoggal, a munkabalesetek elkerülésével, a munka- és védőruházat alkalmazásával is foglalkozni kell. A mai értelemben vett munkavédelemről tulajdonképpen az ipari forradalom kirobbanásától beszélhetünk. Angliában 1802-ben adták ki az első gyári törvényt, amelynek munkavédelmi része a gyermek- és nőmunkára vonatkozó szabályozásokra korlátozódott. Hasonló jelleggel és eredménnyel születtek meg 1815-ben Svájcban, 1839-ban Poroszországban, 1841-ben Írországban, majd 1833-ban Angliában az első iparfelügyelők alkalmazásáról szóló különböző törvények. Ugyanakkor például Ausztriában, Svédországban, Norvégiában csak a századfordulón adtak ki a balesetbiztosításra, munkakörülményekre és a munkanap hosszára vonatkozó törvényeket.

Magyarországon az ipari fejlődés kezdeti szakaszaiban számos műszaki szakember és orvos felismerte a termelési eszközökben, munkakörnyezetben rejlő veszélyeket, a veszélyek hatása ellen intézkedéseket sürgettek. Nekik köszönhetően már a 19. század első felében tanították az orvostudományi karon és néhány felsőbb műszaki iskolában a foglalkozási ártalmakat és a kor technikai fejlettségének megfelelő védekezési lehetőségeket. Felhívták a figyelmet többek között a levegő porszennyeződésére, a metán, az arzén, a kén és más vegyi anyagok káros hatására. Az 1867. évi kiegyezés előtti időszakban jelentős nagyipar nem alakult ki, egyrészt mert a Habsburg gazdaságpolitika törekvése a magyar ipar visszaszorítása volt abból a célból, hogy az osztrák ipar számára Magyarországon megfelelő piacokat biztosítson, másrészt azért, mert Magyarország alapvetően feudális berendezkedésű volt. Mindamellett már egy 1872. évi törvény foglalkozott a munkavédelemmel kapcsolatos kérdésekkel, 1884-ben már törvény írta elő a gyári dolgozók baleset elleni védelmét, a balesetek bejelentésének kötelezettségét, rendelkezett az előírások betartásának ellenőrzéséről is, és hamarosan megalakult az önálló iparfelügyelőség. 1870-ből származik az első munkavédelmi szakvélemény a Műegyetemről, ahol Fodor József az 1893/94-es tanévben már munkavédelmi ismereteket oktatott. A magyar munkásság 1890. május elsején szervezetten lépett fel a munkakörülményeik javításáért. A századforduló után, 1913-ban már egy ipari higiéniával foglalkozó munkacsoportot hoztak létre az Egyesült Államokban, 1920-ban pedig megalapították a ruhaipari dolgozók szakszervezetét. 1916 és 1930 között 47 állam léptette életbe a munkásokat érintő Kompenzációs Törvényt. Magyarországon az 1927 és 1939 között megszületett törvények már foglalkoztak a nők és fiatalkorúak védelmével is a napi 8 órás általános munkaidő, a kötelező orvosi vizsgálat és az Általános Balesetelhárító Óvórendszabályok bevezetésével. 1949-ben már egészségvédelemmel is foglalkoztak, illetve megemlítették a társadalombiztosítást és az orvosi ellátást is, s átfogóan szabályozták a munkavédelem alapjait. Egy rendelet alapján megszületett az üzemi baleset elhárításának szabályozása. Megkezdte működését az Országos Munkaegészségügyi Intézet, majd 1954-ben megalakult a Munkavédelmi Tudományos Kutató Intézet. 1959-ben elkezdődött a felsőfokú és középfokú munkavédelmi szakemberképzés a Munkavédelmi Képző és Továbbképző Intézetben. Az 1967. évi Munka Törvénykönyve kimondja, hogy „a vállalat köteles a dolgozót munkával ellátni, a munka megfelelő, egészséges és biztonságos végzésének a feltételeit biztosítani, valamint a munkavégzés módjára vonatkozóan szükséges iránymutatást megadni”. 1972-ben az Alkotmány módosításakor a munkavédelem már alkotmányos jog és állami feladat. 1975-ben létrejött az Országos Munka- és Üzem-egészségügyi Intézet. Az 1989-es törvény már kimondja a munkához való jogot, a foglalkozás szabad megválasztásához, az egyenlő bérezéshez való jogot, a pihenéshez, a szabadidőhöz, a fizetett szabadsághoz való jogot, valamint a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez és orvosi ellátáshoz való jogot, illetve a szociális biztonsághoz való jogot.

1992-ben elfogadásra kerül a Munka Törvénykönyve, s végezetül eljutunk a jelenleg is érvényben lévő 1993. évi XCIII. munkavédelemről szóló törvény megalkotásához. A törvény 1998. január 1-jétől hatályos módosítása kimondja, hogy „a munkáltató köteles minőségileg, illetve szükség esetén mennyiségileg értékelni a munkavállalók egészségét és biztonságát veszélyeztető kockázatokat”.

Összefoglalva tehát a jelenlegi helyzetet, a munkabiztonsági és munka-egészségügyi követelményeket, a kapcsolódó törvénykezési, szervezési, intézményi előírások rendszerét, valamint a mindezek végrehajtására vonatkozó előírásokat a munkavédelmi törvény és a kapcsolódó előírások foglalják össze, melyek az Európai Unióhoz történt csatlakozással a jogharmonizáció végrehajtása során lényegesen változtak, új elemekkel egészültek ki. Munkavédelemre vonatkozó szabálynak minősül a munkavédelmi tartalmú nemzeti szabvány is és a magyar nyelvű nemzeti szabványtól különböző megoldás alkalmazása esetén a munkáltató köteles – vitás esetben – annak bizonyítására, hogy az általa alkalmazott megoldás munkavédelmi szempontból legalább egyenértékű a vonatkozó szabványban foglalt követelménnyel, megoldással.

A munkavédelem célja ma már a szervezetten munkát végzők egészségének, munkavégző képességének megóvása, a munkakörülmények humanizálása, valamint a munkabalesetek és a foglalkozással összefüggő megbetegedések megelőzése. A munkaadók kötelezettsége munkavédelmi szakember foglalkoztatása, telepengedély megszerzése, munkavédelmi szabályzat kidolgozása, munkavédelmi oktatás biztosítása, orvosi alkalmassági vizsgálatok megszervezése, az esetleges munkabalesetek és foglalkozási megbetegedések bejelentése, kivizsgálása és nyilvántartása. A munkavállalónak is vannak kötelességei: köteles törődni saját egészségével és biztonságával, megfelelően használni a gépeket és berendezéseket, veszélyes anyagokat, egyéni védőeszközöket stb.

Bátran mondhatjuk tehát, hogy a munkavédelmi törvény EU-konform, átfogó jellegű szabályozás. A paragrafusokban mindössze az van szabályozva, hogy milyen eredményekkel kell megvalósítani a biztonságos munkavégzést. Néhány végrehajtási rendeleten kívül, a gazdálkodó szervezetekre bízza, hogy saját szabályzatukban határozzanak a végrehajtás módozatairól és formáiról. A munkavédelem szervezetéről a vezetőknek házon belül kell dönteni, ahol jól ismertek a lehetőségek, a veszélyforrások, a biztonsági követelmények és maga a technológia, amihez kötni kell az eredményes munkavédelmet. Saját belső írásbeli szabályzatot ír elő a törvény az egyéni védőeszközökkel kapcsolatban is. A munkavédelem többi területén, például a balesetekkel kapcsolatos adminisztráció, az orvosi vizsgálatok rendje, a tisztálkodószerekkel kapcsolatos előírások, az időszakos ellenőrzések és munkavédelmi szemlék stb. témakörében hasonló elv szerint készül a helyi szabályozás.

Kötelező minden gazdálkodó egységnél közép- vagy felsőfokú munkavédelmi szakképesítésű szakember alkalmazása, aki irányítja a munkavédelmi tevékenységet, szaktanácsaival segíti és megalapozza az adott műszaki feladatok biztonságosságát és munkaegészségi megfelelőségét.

A munkavédelem hatósági felügyelete az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőség (OMMF) hatáskörébe tartozik. A munkavédelmi hatóság munkavédelmi bírságot vethet ki az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzésre vonatkozó követelmények teljesítését elmulasztó, és ezzel a munkavállaló életét, testi épségét vagy egészségét súlyosan veszélyeztető munkáltatóval szemben.

Munkavédelem a vendéglátásban

A szálloda és vendéglátóipar egyre bővülő ágazat, több mint 7,8 millió főt foglalkoztat az EU-ban. Van néhány sajátossága az ágazatnak. Sok a kisvállalkozás, amely 10 vagy kevesebb főt foglalkoztat. Nagyon sok a fiatal munkaerő, 48% 35 év alatti, míg az 55 éves vagy idősebb korosztály 10%-ot sem tesz ki. A munkavállalók többsége nő, nagy része képzetlen (40%), csak 10%-nak van felsőfokú képesítése. A vendéglátás munkavédelmi szempontból nem kritikus terület, a nehéz munkakörülmények ellenére nincs sok baleset és megbetegedés. Természetesen itt is szükség van telephelyengedélyre, munkavédelmi oktatásra, kockázatértékelésre, egyéni védőeszköz juttatására, orvosi vizsgálatra, a megelőzési stratégia kidolgozására, a veszélyes gépek üzembe helyezésére, munkavédelmi szakember kötelező foglalkoztatására. Munkabaleset vagy szabálysértés estén a munkáltató ezen a területen is munkavédelmi bírságra számíthat.

A munkavédelem jelentősége

Mindannyian szeretnénk a munkahelyünkön egészséges és biztonságos körülmények között dolgozni, ezért valamennyiünk számára fontos a megfelelő munkavédelem, amely a munkabalesetek és a foglalkozási megbetegedések megelőzését, továbbá az egészséget és biztonságot nem fenyegető munkakörülmények megteremtését hivatott garantálni. A munkabiztonság a gyakorlatban elsősorban olyan műszaki megoldásokat jelent, amely a munkabalesetek megelőzését szolgálja, míg a munkaegészségügy felhívja a munkavállalók figyelmét a fenyegető ártalmakra, így próbálva megelőzni a foglalkozási megbetegedéseket. A munkavédelem törvényei, szabályozóeszközei adottak, már csak rajtunk múlik, hogy a munkakörülmények és a munkabiztonság terén mennyire leszünk hatékonyak.

Kollárszky Liza

A kötet szerzői

Csatári Mihályné

A munkavédelmi szaktechnikusi képesítés után az Államigazgatási Főiskolán igazgatásszervezői oklevelet szerzett. Első munkahelyein munkavédelmi, tűzvédelmi előadóként tevékenykedett, melynek során az elméleti ismeretek mellé bőséges gyakorlati tapasztalatot is szerzett. 1973-tól munkabiztonsági felügyelőként dolgozott Pest megyében, később az OMMF Pest megyei Munkabiztonsági és Munkaügyi Felügyelőségén munkaügyi felügyelő volt, majd megbízták a munkaügyi feladatok ellátásával is. 2005 óta kizárólag munkaügyi felügyelőként tevékenykedik. 1997-től az OMMF Közép-Magyarországi Munkaügyi Felügyelőségének osztályvezetője. Nyolc éve rendszeresen publikál és tart munkaügyi témájú előadásokat.

A kötet 17–22. fejezetének szerzője.

Krizsán Zsuzsanna

Fiatal szakember, az ELTE Tanárképző Főiskolán biológia szakon tanári diplomát szerzett, további tanulmányai során hamar a munkavédelem felé fordult; felsőfokú munkavédelmi szakember, felsőfokú tűzvédelmi előadó, környezetvédelmi szakelőadó. A biztonsági területekhez kötődő több OKJ-s képesítést szerzett, emelőgépek és nyomástartó edények, MEBIR auditor, tűzvédelmi szakvizsgáztató. Első munkahelye a Classis-2000 Munkabiztonsági Kft. volt, ahol az elméleti ismeretek megszerzése után a különböző ágazatok munkavédelmi jellemzőit is elsajátította. 2002-től 2005-ig a Budapesti Vegyiművek Zrt. munkabiztonsági vezetője, majd 2005-től 2009-ig az OBO Bettermann Hungary Kft. munkavédelmi és tűzvédelmi szakembere volt, ahol a MEBIR tanúsítással rendelkező vállalat teljes körű munkavédelmi és tűzvédelmi feladatait is ellátta. 2009-től ügyvezetője egy munka-, tűz- és környezetvédelmi vállalkozásnak. Szakközépiskolában munka-, tűz- és környezetvédelmet tanít.

A kötet 1–16. fejezetének szerzője.

Bevezetés

Ebben a kiadványban igyekeztünk összefoglalni azokat a legfontosabb tudnivalókat, melyek ahhoz szükségesek, hogy az ágazatban dolgozók tisztában legyenek a területen előforduló veszélyekkel.

Ebbe az ágazatba sokféle tevékenység és eltérő nagyságú létesítmény (székhely és telephely) tartozik a nagy nemzetközi szállodáktól a kis falusi kocsmákig, a vendéglőktől az étkezdékig, a pár fős kereskedelmi vállalkozásokig. Kötetünkben összefoglaljuk azokat a jogi kötelezettségeket, amelyek pontos ismerete hozzásegíti az ágazat munkáltatóit ahhoz, hogy elkerüljék a súlyos baleseteket, foglalkozási megbetegedéseket, minimalizálják a munkavégzés során felmerült kockázatokat és az esetleges hatósági szankciókat.

Gyakorlati példákkal, illetve a munkáltatók és a munkavállalók által feltett kérdések megválaszolásával igyekeztünk érthetőbbé tenni a munkavédelmi és munkaügyi előírásokat.

A könyv könnyű kezelhetőségét segítik a margón elhelyezett ikonok, ezek magyarázata a következő:

Jogszabály hivatkozás

Feltett kérdés

Kérdésre adott válasz

Figyelem, fontos!

Esettanulmány

Reméljük, hogy könyvünk Önnek is hasznos segítséget nyújt a mindennapi munkája során!

A Szerzők és a Kiadó

1. A kereskedelmi tevékenység megkezdésének, folytatásának hatósági előírásai

Jelentősen változott 2009. október 1-jétől a kereskedelmi tevékenységek folytatásával kapcsolatos szabályozás. A hatályos jogszabályok alapján európai jogharmonizációs kötelezettségnek eleget téve leegyszerűsödött a kereskedelmi tevékenység hatósági ügyintézése. Üzletköteles termékek forgalmazása esetén (pl. dohánytermék, állatgyógyászati készítmények, növényvédő szerek) a kereskedő működési engedély iránti kérelmet nyújthat be.

Vonatkozó jogszabályok

– 2009. évi LXXVI. törvény a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól

Az Országgyűlés a vállalkozások, különösen a kis- és középvállalkozások működésének megkönnyítése, versenyképességük javítása, e célból a szolgáltatási tevékenység megkezdése és folytatása tekintetében az állami beavatkozásnak a feltétlenül védendő közérdek érvényesítése céljából valóban szükséges mértékre szorítása, egyben az e tevékenységek megfelelő ellenőrzésének biztosítása, továbbá az Európai Közösség belső piacán a letelepedés és szolgáltatásnyújtás szabadsága megfelelő érvényesítése érdekében alkotta a törvényt. A szabályozási szükséglet európai közösségi jogi kötelezettségből ered, célja a vonatkozó európai parlamenti és tanácsi irányelveknek a magyar jogba történő átültetése.

– 2005. évi CLXIV. törvény a kereskedelemről

A kereskedelem a nemzetgazdaság meghatározó ága és a mindennapi élethez nyújt szolgáltatásokat. A törvény a kereskedelmi tevékenység gyakorlásának szabadságát megtartva, a hatékony működésre képes mikro-, kis- és középvállalkozások fennmaradását és fejlődését előtérbe helyezve a tevékenység folytatásának alapelveit és feltételeit szabályozza, különös tekintettel a gazdasági környezet, a kereskedők és a vásárlók érdekeire. Fontosnak tartja a vállalkozási szabadság elvének fenntartását, ezért a beavatkozások körét minimálisra szűkítve elismeri a szakmai önszabályozás, valamint olyan – a kereskedők csoportjai által létrehozott, magukra nézve kötelezően elismert – magatartási kódex jelentőségét, amely meghatározza a kereskedők magatartását a legfontosabb területeken.

– 210/2009. (IX. 29.) Korm. rendelet a kereskedelmi tevékenységek végzésének feltételeiről

A rendelet a kereskedelmi tevékenység bejelentésének és az üzletek működési engedélye kiadásának, a kereskedők és az üzletek nyilvántartásának, valamint a kereskedelmi tevékenység egyes kereskedési formákban való folytatásának részletes szabályait állapítja meg.

Az a kereskedő, aki engedélyköteles kereskedelmi tevékenység kivételével kereskedelmi tevékenységet kíván folytatni, köteles az erre irányuló szándékát a kereskedelmi hatóságnak bejelenteni. A Kormány kereskedelmi hatóságként a mozgóbolt útján folytatott kereskedelmi tevékenység, a csomagküldő kereskedelem, az automatából történő értékesítés, valamint az üzleten kívüli kereskedelem esetében a kereskedő székhelye szerinti település, Budapesten a kerületi önkormányzat jegyzőjét jelöli ki. Az üzletben, bevásárlóközpontban, vásáron vagy piacon folytatott kereskedelmi tevékenység, továbbá a közterületi és közvetlen értékesítés esetében a kereskedelmi tevékenység helye szerinti települési, Budapesten a kerületi önkormányzat jegyzőjét jelöli ki. Az üzlet az üzletköteles termékek forgalmazása esetén a kereskedelmi hatóság által kiadott működési engedéllyel, egyéb esetben az üzlet üzemeltetésére irányuló szándéknak a kereskedelmi hatóság részére történő bejelentését követően üzemeltethető. A Korm. rendelet 6. sz. melléklete tartalmazza a kereskedő által forgalmazható termékköröket. A 3. sz. melléklet a kizárólag üzletben forgalmazható – ezáltal működésiengedély-köteles – termékek felsorolását tartalmazza. A bejelentést és a kérelmet formanyomtatványon kell benyújtani. Tekintettel az ügyek egyedi jellegére, bővebb felvilágosítással az önkormányzatok ügyintézői szolgálnak.

A 210/2009. (IX. 29.) Korm. rendelet mellékleteiben a következő témakörökben találunk információt:

– 1. melléklet

A) A bejelentésköteles kereskedelmi tevékenység folytatásáról szóló bejelentés kötelező adattartalma

B) A működési engedély iránti kérelem kötelező adattartalma

– 2. melléklet: A 210/2009. (IX. 29.) Korm. rendelet alapján vezetett nyilvántartás

A) Bejelentéshez kötött kereskedelmi tevékenység esetében

B) Működési engedéllyel rendelkező üzlet esetében

– 3. melléklet: A kizárólag üzletben forgalmazható termékek

– 4. melléklet: Igazolás a működési engedély kiadásáról

– 5. melléklet: Közterületi értékesítés keretében forgalmazható termékek

– 6. melléklet: Termékkörök

Fontos tudni

A kereskedő a kereskedelmi tevékenység folytatására irányuló szándékát köteles a kereskedelmi hatóságnak bejelenteni. A bejelentést követően a kereskedelmi tevékenység megkezdhető, illetve folytatható. A 2009. október 1. előtt már működő és hatályos működési engedéllyel rendelkező üzlet esetében a kereskedőnek csak adatváltozás esetén kell új bejelentőt vagy kérelmet benyújtania a hatósághoz. A meglevő működési engedélyek tehát érvényesek; azokat nem kell lecserélni, csak adatváltozás esetén! A bejelentést követően a kereskedelmi hatóság a kereskedőt és az általa forgalmazott termékkört nyilvántartásba veszi. A nyilvántartás adatai közérdekből nyilvánosak, azokat a kereskedelmi hatóság interneten naprakészen közzéteszi.

2. Munkavédelmi szakemberek foglalkoztatása

A munkavédelmi (munkabiztonsági) szakképesítéssel rendelkező személy foglalkoztatásának feltételeit az 5/1993. (XII. 26.) MüM rendelet 2. melléklete fogalmazza meg. A munkáltatónak a veszélyességi besorolás figyelembevételével kell munkabiztonsági szakembert foglalkoztatni.

2.1. Mi a munkáltatók kötelezettsége az 5/1993. (XII. 26.) MüM rendeletben előírt veszélyességi besorolással kapcsolatban?

A munkáltatóknak tevékenységük és létszámuk alapján meg kell határozni a veszélyességi besorolásukat. Az ágazatra a 10 vagy ennél kevesebb főt foglalkoztató munkáltatók jellemzőek. 1. A munkáltatók tevékenységük alapján a következő munkavédelmi szempontú veszélyességi osztályba tartoznak az EU-tagországok számára kötelezően alkalmazandó NACE Rev. 2. (magyar nyelvű megfelelője, a gazdasági Tevékenységek Egységes Ágazati Osztályozási Rendszere: TEÁOR ’08) alapján. A belső piac működésének biztosításához szükség van a nemzeti és közösségi statisztikák feldolgozására, továbbítására és közzétételére vonatkozó statisztikai normákra. Biztosítani kell, hogy az uniós piac összes szereplője megbízható és összehasonlítható statisztikai adatokhoz férjen hozzá. Ezért rendkívül fontos, hogy az Európai Közösségben folyó tevékenységek osztályozási rendszerének egyes kategóriáit minden tagállamban egységesen értelmezzék.

2.1. táblázat. A munkavédelmi szempontú veszélyességi osztályok

Ágazati számjel

Gazdasági tevékenység megnevezése

I. VESZÉLYESSÉGI OSZTÁLY

02

Erdőgazdálkodás Kivéve: 02.3 Vadon termő egyéb erdei termék gyűjtése

05

Szénbányászat

06

Kőolaj-, földgázkitermelés

07

Fémtartalmú érc bányászata

08

Egyéb bányászat

09

Bányászati szolgáltatás

10.1

Húsfeldolgozás, -tartósítás, húskészítmény gyártása

10.2

Halfeldolgozás, -tartósítás

16

Fafeldolgozás (kivéve: bútor), fonottáru gyártása Kivéve: 16.29 Egyéb fa-, parafatermék, fonottáru gyártása

17

Papír, papírtermék gyártása

19

Kokszgyártás, kőolaj-feldolgozás

20

Vegyi anyag, termék gyártása

21

Gyógyszergyártás

22

Gumi-, műanyag termék gyártása

23

Nemfém ásványi termék gyártása

24

Fémalapanyag gyártása

25.2

Fűtési kazán, radiátor, fémtartály gyártása

25.3

Gőzkazán gyártása

25.4

Fegyver-, lőszergyártás

25.5

Fémalakítás, porkohászat

28

Gép, gépi berendezés gyártása Kivéve: 28.23 Irodagép gyártása (kivéve: számítógép és perifériái)

30.11

Hajógyártás

30.2

Vasúti, kötöttpályás jármű gyártása

31

Bútorgyártás

35

Villamosenergia-, gáz-, gőzellátás, légkondicionálás

37

Szennyvíz gyűjtése, kezelése

38

Hulladékgazdálkodás

39

Szennyeződésmentesítés, egyéb hulladékkezelés

41.2

Lakó- és nem lakóépület építése

42

Egyéb építmény építése

43

Speciális szaképítés

49

Szárazföldi, csővezetékes szállítás

50

Vízi szállítás

51

Légi szállítás

52

Raktározás, szállítást kiegészítő tevékenység

72.1

Természettudományi, műszaki kutatás, fejlesztés

II. VESZÉLYESSÉGI OSZTÁLY

01

Növénytermesztés, állattenyésztés, vadgazdálkodás és kapcsolódó szolgáltatások

02.3

Vadon termő egyéb erdei termék gyűjtése

03

Halászat, halgazdálkodás

10

Élelmiszergyártás Kivéve: 10.1 Húsfeldolgozás, -tartósítás, húskészítmény gyártása 10.2 Halfeldolgozás, -tartósítás

11

Italgyártás

12

Dohánytermék gyártása

13

Textília gyártása

14

Ruházati termék gyártása

15

Bőr, bőrtermék, lábbeli gyártása

16.29

Egyéb fa-, parafatermék, fonottáru gyártása

18

Nyomdai és egyéb sokszorosítási tevékenység

25

Fémfeldolgozási termék gyártása Kivéve: 25.2 Fűtési kazán, radiátor, fémtartály gyártása 25.3 Gőzkazán gyártása 25.4 Fegyver-, lőszergyártás 25.5 Fémalakítás, porkohászat

26

Számítógép, elektronikai, optikai termék gyártása

27

Villamos berendezés gyártása

28.23

Irodagép gyártása (kivéve: számítógép és perifériái)

29

Közúti jármű gyártása

30

Egyéb jármű gyártása Kivéve: 30.11 Hajógyártás 30.2 Vasúti, kötöttpályás jármű gyártása

32

Egyéb feldolgozóipari tevékenység

33

Ipari gép, berendezés, eszköz javítása

36

Víztermelés, -kezelés, -ellátás

41.10

Épületépítési projekt szervezése

45.2

Gépjárműjavítás, karbantartás

45.4

Motorkerékpár, -alkatrész kereskedelme, javítása

58

Kiadói tevékenység

59

Film-, videógyártás, televízió-műsor gyártása, hangfelvétel kiadás

60

Műsor-összeállítás, műsorszolgáltatás

61

Távközlés

71.2

Műszaki vizsgálat, elemzés

75

Állat-egészségügyi ellátás

80

Biztonsági, nyomozói tevékenység

81

Építményüzemeltetés, zöldterület-kezelés

85.32

Szakmai középfokú oktatás

85.41

Felső szintű, nem felsőfokú oktatás

85.42

Felsőfokú oktatás

85.5

Egyéb oktatás

86

Humán-egészségügyi ellátás

87

Bentlakásos, nem kórházi ápolás

95

Számítógép, személyi, háztartási cikk javítása

96

Egyéb személyi szolgáltatás

97

Háztartási alkalmazottat foglalkoztató magánháztartás

III. VESZÉLYESSÉGI OSZTÁLY

45

Gépjármű-, motorkerékpár kereskedelme, javítása Kivéve: 45.2 Gépjárműjavítás, karbantartás 45.4 Motorkerékpár, -alkatrész kereskedelme, javítása

46

Nagykereskedelem (kivéve: jármű, motorkerékpár)

47

Kiskereskedelem (kivéve: gépjármű, motorkerékpár)

53

Postai, futárpostai tevékenység

55

Szálláshely-szolgáltatás

56

Vendéglátás

62

Információ-technológiai szolgáltatás

63

Információs szolgáltatás

64

Pénzügyi közvetítés, kivéve: biztosítási, nyugdíjpénztári tevékenység

65

Biztosítás, viszontbiztosítás, nyugdíjalapok (kivéve: kötelező társadalombiztosítás)

66

Egyéb pénzügyi tevékenység

68

Ingatlanügyletek

69

Jogi, számviteli, adószakértői tevékenység

70

Üzletvezetési, vezetői tanácsadás

71

Építészmérnöki tevékenység; műszaki vizsgálat, elemzés Kivéve: 71.2 Műszaki vizsgálat, elemzés

72.2

Társadalomtudományi, humán kutatás, fejlesztés

73

Reklám, piackutatás

74

Egyéb szakmai, tudományos, műszaki tevékenység

77

Kölcsönzés, operatív lízing

78

Munkaerő-piaci szolgáltatás

79

Utazásközvetítés, utazásszervezés, egyéb foglalás

82

Adminisztratív, kiegészítő egyéb üzleti szolgáltatás

84

Közigazgatás, védelem; kötelező társadalombiztosítás

85

Oktatás Kivéve: 85.32 Szakmai középfokú oktatás 85.41 Felső szintű, nem felsőfokú oktatás 85.42 Felsőfokú oktatás 85.5 Egyéb oktatás

88

Szociális ellátás bentlakás nélkül

91

Könyvtári, levéltári, múzeumi, egyéb kulturális tevékenység

92

Szerencsejáték, fogadás

93

Sport-, szórakoztató, szabadidős tevékenység

94

Érdekképviselet

96

Egyéb személyi szolgáltatás

2. A munkáltatókat a veszélyességi osztályon belül az általuk foglalkoztatott munkavállalók – beleértve a munkaerő-kölcsönzés keretében átengedett munkavállalókat is – állományi létszáma alapján kell csoportosítani:

a) 1–9 munkavállaló között,

b) 10–49 munkavállaló között,

c) 50–500 munkavállaló között,

d) 501–1000 munkavállaló között,

e) 1000 munkavállaló felett.

3. Az 1. és 2. pontban leírt különböző veszélyességi besorolású munkáltatók legalább az alábbiakban meghatározott létszámú és munkavédelmi szakképesítésű személyt kötelesek, minimálisan az e pontban megállapított munkaidőtartamot kitöltő, munkavédelmi tevékenységre foglalkoztatni:

I/a) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, heti két órára,

I/b) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi két órára,

I/c) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi négy órára,

I/d) egy fő felsőfokú munkavédelmi szakképesítésűt, teljes munkaidővel,

I/e) egy fő felsőfokú munkavédelmi szakképesítésűt teljes munkaidővel és minden megkezdett 600 munkavállaló után további egy-egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt teljes munkaidővel;

II/a) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, heti egy órára,

II/b) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi egy órára,

II/c) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi két órára,

II/d) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, teljes munkaidővel,

II/e) egy fő felsőfokú munkavédelmi szakképesítésűt, teljes munkaidővel és minden megkezdett 800 munkavállaló után további egy-egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, teljes munkaidővel;

III/a) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, heti egy órára,

III/b) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi egy órára,

III/c) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi egy órára, illetve napi négy órára,

III/d) egy fő középfokú munkavédelmi szakképesítésűt, napi egy órára, illetve napi négy órára,

III/e) egy fő felsőfokú munkavédelmi szakképesítésűt, teljes munkaidővel.

A kereskedelem, vendéglátás jellemzően a III/a) veszélyességi besorolásba tartozik.

Figyelembe lehet azonban venni, hogy a legfeljebb 9 fő munkavállalót foglalkoztató munkáltató (mikrovállalkozás) esetén, továbbá, ha a munkáltató a tevékenysége alapján a II. vagy III. veszélyességi osztályba tartozik, és 50 főnél kevesebb munkavállalót foglalkoztat (kisvállalkozás), akkor külön szakember kijelölése (foglalkoztatása) helyett kijelölt munkavállalójával vagy természetes személy munkaadóként maga is elláthatja az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés munkáltatói feladatait, amennyiben a kijelölt személy vagy ő maga rendelkezik az azok ellátásához a munkáltató tényleges szakmai tevékenységére tekintettel szükséges ismeretekkel, készséggel és jártassággal. Valamennyi esetben (kijelölés, foglalkoztatás vagy a munkavédelmi feladatok személyes ellátása) a munkáltató kötelessége továbbá, hogy a munkavédelemre vonatkozó szabályokban előírt munkabiztonsági szaktevékenység elvégzésére munkavédelmi szakképesítésű személyt vegyen igénybe. Ez a személy lehet kijelölt (foglalkoztatott) szakember vagy – a szakképzettségi feltétel fennállása esetén – a természetes személy munkáltató is.

A munkabiztonsági szaktevékenységet a munkavédelemről szóló törvény nevesíti. A munkáltató a munkabiztonsági szaktevékenységnek minősített feladatokat csak külön jogszabályban meghatározott munkavédelmi, a munkaegészségügyi szaktevékenységnek minősített feladatokat pedig munka-egészségügyi – foglalkozás-orvostan (üzemorvostan), munkahigiéné, közegészségtan-járványtan, megelőző orvostan és népegészségtan – szakképesítéssel rendelkező személlyel végeztetheti.

Munkabiztonsági szakember feladatai a munkavédelmi törvény alapján

1. Munkavédelmi szempontú előzetes vizsgálat elvégzése [21. § (3) be- kezdés].

2. Időszakos biztonsági felülvizsgálat elvégzése [23. § (1) bekezdés].

3. Közreműködés a munkahely, egyéni védőeszköz, munkaeszköz, technológia soron kívüli ellenőrzésében [23. § (2) bekezdés].

4.  Közreműködés mentési terv készítésében [45. § (1) bekezdés].

5. A megelőzési stratégia munkabiztonsági tartalmának kidolgozása [54. § (1) bekezdésének g) pontja].

6. Közreműködés a kockázatértékelés elvégzésében [54. § (2) bekezdés], a munkavédelmi oktatásban (55. §).

7. Az egyéni védőeszköz juttatása belső rendjének meghatározása (56. §).

8. Munkabalesetek kivizsgálása (64. §).

9. A külön jogszabályban munkabiztonsági szaktevékenységnek minősített feladatok teljesítésében való közreműködés.

Fontos módosítás

A vonatkozó jogforrás követelményként fogalmazza meg, hogy a munkáltató köteles a besorolását a veszélyességi osztály vagy létszám kategória megváltozásakor módosítani és a besorolás megfelelőségét évenként felülvizsgálni, valamint mindezt írásban dokumentálni. A követelményben az éves felülvizsgálat és ennek írásban történő dokumentálása az új. [2. számú melléklet az 5/1993. (XII. 26.) MüM rendelethez 7.]

2.2. Kihez forduljanak a munkáltatók munka-egészségügyi és munkabiztonsági kérdésekben?

Természetesen szakemberekhez. Az elmúlt években jelentősen megnőtt a szakemberek száma, ezért megítélésem szerint Magyarországon munkavédelmi szakemberhiányra nem hivatkozhat egyetlen egy gazdálkodó szervezet sem. Jó biztonsági befektetés minden munkáltató számára – elsősorban a mikro- és kisvállalkozásoknál – szakemberek segítségével a tevékenység kockázatainak áttekintése.

– Munkabiztonsági szakember

A képzés posztgraduális, közép- és felsőfokú szinten valósul meg. Felsőfokú munkavédelmi szakembereket az országban kizárólag a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem Közlekedésmérnöki Kara képez munkavédelmi szakirányú továbbképzés keretében.

– Munkaegészségügyi szakember

A munka-egészségügyi szakemberek a munkaegészségügy két szakterületének (munkahigiéné és foglalkozás-egészségügy) megfelelően különböző orvosi szakterületeken dolgoznak. A munkahigiénés szakember felismeri és értékeli a munkahelyi környezet egészségkárosító hatását. Az egészségkárosító hatások számszerű értékelésére a munkahigiénés vizsgálatok igénybevételét követően kerülhet sor, ezeket a 89/1985. (VII. 14.) Korm. rendelet nevesíti. Tájékoztató jelleggel több munkáltató saját műszerekkel végez méréseket, de joghatással járó vizsgálatokat csak a Nemzeti Akkreditáló Testület (NAT) által akkreditált szervezet végezhet. A NAT honlapján az akkreditált laboratóriumok jegyzéke megtalálható. A munkahigiénés szakember a munkahelyek vizsgálata során a munkavédelmi rendeletekben megfogalmazott követelmények megvalósulását vizsgálja. A foglalkozás-egészségügyi szakember (orvos, foglalkozás-orvostan vagy üzemorvostan szakképesítéssel) végzi az orvosi alkalmassági vizsgálatokat és ellátja a munkavédelmi törvényben nevesített foglalkozás-egészségügyi szaktevékenységet. A foglalkozás-egészségügy ellátásáról, a foglalkozás-egészségügyi besorolástól és a munkavállalói létszámtól függetlenül gondoskodnia kell a munkáltatónak.

– Munkabiztonsági szakértő

A munkabiztonsági szakértői tevékenységről szóló 354/2009. (XII. 30.) Korm. rendelet 2010. január 1-jétől hatályos. A korábbi rendelkezések felülvizsgálatát többek között a belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK irányelvvel való összhang megteremtése indokolta. A munkabiztonsági szakértői tevékenység folytatását a rendelet 1. számú mellékletében felsorolt szakterületeken az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőség (a továbbiakban: OMMF), valamint a Magyar Mérnöki Kamara (a továbbiakban: MMK) területi mérnöki kamarái engedélyezik. A kérelmező az engedély iránti kérelmet a lakóhelye szerint illetékes területi mérnöki kamaránál, illetve az OMMF-nél nyújtja be. Az engedélyezők nyilvántartást vezetnek a szakértőkről és gondoskodnak a szakértők közzétételéről honlapjukon. Szakértőhöz bármikor fordulhat a gazdálkodó szervezet, de szakértőhöz kell fordulnia, ha veszélyes technológia munkabiztonsági felülvizsgálta esedékes.

– Ingyenes munkavédelmi tanácsadó szolgálat

A munkavédelmi ismeretek mind szélesebb körű terjesztése, és a munkabalesetek számának csökkentése érdekében központi irányítású, az egész ország területét lefedő Munkavédelmi Tanácsadó Szolgálatot alakított ki az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőség (OMMF).

A tanácsadás célja a mikro, kis-és középvállalkozások, illetve az induló vállalkozások számára, az egészséges és biztonságos munkavégzés feltételeinek megteremtésében való segítségnyújtás, a tanácsadás és tájékoztatás eszközével, nagyobb hangsúlyt fektetve a megelőzésre.

A tanácsadás intézményesítésével a regionális munkavédelmi felügyelőségek székhelyén és a városi irodákban a hatósági munkáktól elkülönítetten 2–3 fő tanácsadási feladatokat lát el. A tanácsadás keretében már nem a szankcionálás az elsődleges eszköz, hanem az együttműködés. Az érdeklődők névtelenségüket megőrizhetik a szolgáltatás igénybevételekor, mely telefonon, személyesen és írásos formában történhet. A személyes tanácsadás megvalósulhat a tanácsot kérő által megjelölt helyszínen (székhely, telephely stb.) is.

2.3. Milyen képesítési követelménynek kell eleget tenni az ágazat munkavállalóinak?

Az alábbi említett jogszabályokban megtalálhatóak az ágazatra jellemző megszerezhető képesítések. A jól képzett munkaerő kamatozó biztonsági befektetés. A munkáltatóknak egyre több területen jogszabályi előírások alapján is kötelező a szakképzett munkaerő foglalkoztatása. 

– 1993. évi LXXVI. törvény a szakképzésről

– 1/2006. (II. 17.) OM rendelet az Országos Képzési Jegyzékről és az Országos Képzési Jegyzékbe történő felvétel és törlés eljárási rendjéről

A rendelet 1. mellékletében találhatók azok a szakképzés során megszerezhető képesítések, amelyek az ágazat tevékenységére széles körben jellemzőek. Például szakács, vendéglős, pincér, mixer, gyorséttermi eladó, étkezdés, panziós szállodai szobaasszony stb.

2.4. Munkavédelmi ellenőrzés, hatósági felügyelet

A munkavédelemre vonatkozó szabályok megtartásának elősegítését, valamint ellenőrzését az Mvt.-ben és külön jogszabályban megállapított jogállással és hatáskörrel rendelkező OMMF, ÁNTSZ és a bányafelügyelet, illetve ezek területi szervei (együttesen: felügyelet) általános jelleggel látják el. Ennek keretében a felügyeletek saját hatáskörükben megfelelő tájékoztatást adnak a közbeszerzési jogszabályban meghatározott ajánlattevő részére a munkavállalók egészségére és biztonságára vonatkozó kötelezettségekről, továbbá tájékoztatással és tanácsadással segítik a munkáltatókat és munkavállalókat, a munkavédelmi képviselőket, továbbá az érdekképviseleteket, hogy azok a munkavédelemmel kapcsolatos jogaikat gyakorolhassák, és kötelezettségeiket teljesíthessék.

Az ellenőrzés területei

Az Mvt. rendelkezése alapján a felügyeletek ellenőrzése kiterjed:

– a munkáltatók és munkavállalók egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzéssel kapcsolatos feladatainak és kötelezettségeinek teljesítésére;

– a munkahelyek létesítésére, a munkaeszközök üzemeltetésére, az alkalmazott technológiákra és anyagokra, valamint az egyéni védőeszközökre vonatkozó követelmények érvényesítésére; illetve

– a munkabalesetek és foglalkozási megbetegedések kivizsgálására, bejelentésére, nyilvántartására, valamint megelőzésére tett intézkedésekre.

A felügyeletek jogosítványa

A felügyeletek jogosultak az ellenőrzésük során feltárt hiányosságok megszüntetése érdekében a munkavédelemről szóló törvényben és külön jogszabályban meghatározott intézkedés és felelősségre vonás alkalmazására.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.