A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Kendall Ryan: Filthy Beautiful Lust, Kendall Ryan, 2014

Fordította

MEDGYESI CSILLA

© Kendall Ryan

Hungarian translation © Medgyesi Csilla

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Faniszló Ádám

Szerkesztette: Komor Kata

Korrektúra: Drabon Zoltánné

Tördelés: NovaBook

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2019

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

ISBN 978-615-5875-88-5

ELSŐ FEJEZET

Pace

Az őrületbe kerget ez a szőke tyúk. Már a bejáratnál lekoptattam volna, ha nem lennének óriási műmellei, amelyekkel még szeretnék később eljátszadozni.

Colton jótékonysági szervezetének a puccos gáláján veszünk részt, és az ötezer dolláros belépőnek köszönhetően remélhetőleg végül összejön annyi pénz, amennyiből évekig finanszírozni lehet majd a hamarosan megnyíló iskolát és kórházat. Nemes a cél. De már alig várom, hogy leléphessek innen.

– Pace? – A kísérőm megrángatja szmokingba bújtatott karomat. – Mit mondtál, melyik a bátyád?

Az, aki kurvára pont úgy néz ki, mint én, vágnám rá legszívesebben. Ehelyett csak egyenesen arrafelé bökök, ahol Colton beszélget az adományozók egy csoportjával. – Ott középen. Ő Colton. És mellette a menyasszonya, Sophie.

Állandóan ikreknek néznek bennünket. Colton ugyan három évvel idősebb nálam, de külsőleg sokban hasonlítunk egymáshoz – mindketten magasak vagyunk, sötét a hajunk, és mélykék a szemünk. A legfőbb különbség köztünk a viselkedésünk; míg Colton szigorú és komoly, addig én barátságos, nyílt és laza fickó vagyok. Az élet túl rövid ahhoz, hogy komolyan vegyük. De a jelek szerint nehéz észrevenni a hasonlóságokat egy olyan valaki számára, aki csupán három darab agysejttel rendelkezik.

– Bemutatsz neki?

Meg akar ismerkedni a családommal? Azt már nem. De ahelyett, hogy azt válaszolnám, amit nem akar hallani, belekortyolok a bourbonömbe, és úgy teszek, mintha nem hallottam volna a kérdést.

Sheenával a fitneszklubban ismerkedtem meg, és elhívtam magammal. Nem akartam egyedül részt venni ezen a Colton és Sophie számára olyan fontos eseményen, és arra gondoltam, hogy kellemes lesz valakivel beszélgetni a vacsora alatt. Sajnos azonban Sheena semmi másról nem akart beszélgetni, csak a legújabb tökéletesítő szépészeti beavatkozásáról, és arról, hogyan győzte meg a plasztikai sebész, hogy egy számmal nagyobb implantátumot válasszon, de nyilvánvalóan nem akart tőle mást, mint lefektetni.

Nem mondod, szivi, hogy meg akart kefélni. A bal oldalon álljanak sorba, uraim.

Két órája hallgatom a süketelését, és már nem akarok mást, csak megkefélni az autóm hátsó ülésén, aztán hazavinni. Ízléses, tudom. De képzeljétek el, milyen érzés tízezer dollárt költeni a világ legidegesítőbb randijára. Egy jó szopás a legkevesebb, amit megérdemlek.

Valami azt súgja, hogy hétfőn új finteszklub után nézhetek…

Idén már hatszor váltottam edzőtermet. Egy vagyont fizetek a tagságok lemondására. Talán ideje lenne stratégiát váltani. Á, minek. Rengeteg hely van a városban futógépekkel és súlyzókkal, és nem izgat, hogy edzőtermet kell váltanom, ha nem akarok összefutni az egyéjszakás kalandjaimmal.

– Szerezzünk neked még egy pohár pezsgőt! – A bár felé terelem Sheenát.

Elhúzom a csíkot, mihelyt elhelyezkedik a bárszéken, azt hazudom, hogy a mosdóba kell mennem. De egyenesen átvágok a helyiségen Sophie-hoz és Kylie-hoz.

Sophie Evans, a bátyám menyasszonya csodásan néz ki ma este. Hosszú selyemruhát visel drága nyaklánccal, a haját valamiféle kontyba fogta össze. Boldognak tűnik.

– Szia, hugi – köszöntöm egy kézcsókkal.

Nem bánok vele másképpen a testvére halála óta, mert tudom, hogy nem is akarná, de igyekszem nagyon kedvesnek lenni vele. Nem tört meg annak ellenére, amin keresztülment, és ezért nagyon hálás vagyok. Coltonnak egy erős asszonyra van szüksége, és Sophie tökéletesen kiegészíti őt. A magam részéről nem tervezek a közeljövőben megállapodni, de remélem, hogy egy szép nap találok majd egy olyan klassz csajt, mint Sophie. Még mindig úgy gondolom, hogy Colton kamuzott, amikor elmesélte, hogyan ismerkedtek meg, de ez nem is igazán számít. Colt szerencsés fickó, és ezzel ő maga is tisztában van.

– Szia, Pace – vigyorog fel rám Sophie.

Kylie-hoz fordulok, akit próbáltam megfejteni az elmúlt pár hónapban. A bátyámnak dolgozik, ő intézi a jótékonysági szervezet napi ügyeit, és biztos vagyok benne, hogy ő szervezte meg a mai gálát is. Csodálatosan fest – a mélybíbor színű ruha gyönyörűen kiemeli a vonalait, gesztenyebarna haja laza hullámokban omlik a vállára, ragyogóan zöld szeme csak úgy csillog. A tekintetétől borzongás fut végig a gerincemen, le egészen az ölemig. Keményedni kezd a farkam. Mi a fasz? Kylie tökéletes és összeszedett. Pontosan az ellenkezője a kísérőmnek.

– Nagyszerűen sikerült az este. Gratulálok. – A számhoz emelem a kezét, és a bőrébe suttogok, miközben figyelem a szemét.

Megrándul az arca az érintésemre, és elhúzza a kezét, de kedvesen rám mosolyog. – Köszönöm, Pace.

Melegség önt el, ahogy kimondja a nevemet. Hallani akarom, ahogyan nyögi, miközben elélvez, látni akarom, ahogy a zöld szeme elsötétedik a vágytól, figyelni, ahogy darabokra hullik alattam.

Tudom, hogy egyedülálló anya, és távol kellene tartanom magam tőle. Semmiben sem hasonlít azokhoz a nőkhöz, akikkel általában randizom, de van benne valami hipnotikus.

– Hol a kísérőd? – kérdezi Sophie.

– Nem is tudom – füllentem.

Látom Sheenát a szemem sarkából, még mindig a bárnál van, és a mixerrel beszélget. Remek. Talán meg tudok tőle szabadulni. Nem bánnám, ha inkább az előttem álló elegáns, intelligens szépséggel mehetnék haza.

– Reméltem, hogy megismerkedhetek vele – jegyezi meg Sophie.

Sophie nem érti, hogy miért nem mutattam még be egyetlen nőnek sem, akivel jártam. Mindannyian csak egy rövid időre fordulnak meg az életemben. Ráadásul nem is hiszem, hogy jól kijönnének egymással. Sophie kissé mélyebb dolgok iránt érdeklődik, mint a körömlakk és a márkás retikül. A bátyám jól választott.

– Nem azzal a nővel jöttél? – kérdezi Kylie, és a terem túlsó végébe mutat.

Követem a tekintetét, ami Sheenán állapodik meg.

Bassza meg!

Sheena éppen háttal a bárpulton fekszik. A csöcsei gyakorlatilag kibuggyannak a ruhájából, és a mixer egymás után önti le a torkán a tequilákat.

Krisztusom! Ez nem egy egyetemista buli, hanem egy formális estély, ahol milliomosok, politikusok és az ország leghíresebb művészei vesznek részt. Fontos cél miatt gyűltünk össze, nem pedig azért, hogy seggrészegre igyuk magunkat, és egy átkozott bárpult tetején táncoljunk. De valami azt súgja, hogy a kísérőm ezzel nincs tisztában.

Nem jövök gyakran zavarba, és a francba, legalább annyira imádom elereszteni és jól érezni magam, mint bárki más, de ez nem a megfelelő idő és hely az ilyesmire. Kissé elpirulok, és összeszorítom a fogaimat.

Az olyan nőket szeretem, akik tudnak viselkedni – akiknek van tartásuk, és összeszedettek, ha szükséges, de elengedik magukat az ágyban. A tekintetem találkozik Kylie-éval, és valami azt súgja, hogy ő pontosan ilyenfajta nő.

– Ja, Sheena vicces – jegyzem meg, és ökölbe szorítom a kezemet, hogy próbáljam eltitkolni a valódi érzéseimet.

Kylie összeráncolja a homlokát. – Bemutatkoztam neki korábban, és azt mondta, hogy Trinának hívják.

– A francba. Tényleg? – Beletúrok a hajamba. Kylie tekintete arról árulkodik, hogy tudnom kellett volna erről.

Sophie egy pillanattal később kimenti magát, és hálás vagyok, amiért magamra hagy Kylie-val.

– Hozhatok neked valamit inni? – ajánlom fel, és flörtölve rámosolygok.

Félénk, zárkózott mosollyal válaszol. – Nem kellene visszamenned a kísérődhöz?

Hátrapillantok a vállam felett Sheenára vagy Trinára, vagy hogy is hívják valójában, és tudom, hogy egy csöpp kedvem sincs több időt tölteni vele. Az előttem álló gyönyörű nővel ellentétben a kísérőmről már el is felejtkeztem. Lehet, hogy korábban szexinek gondoltam őt, de most már világosabban látok. Sheena ruhája túl rövid, a melle túl nagy még az én egyébként méretes kezem számára is, miközben Kylie tökéletesen arányos, lágy és kerekded, amilyennek egy nőnek lennie kell. Képes lennék órákat eltölteni azzal, hogy felfedezzem a testét. A nyelvemmel. És a farkammal. A gazember lüktetni kezd már a puszta gondolatra is.

– Úgy tűnik, hogy gondoskodnak róla – jegyzem meg.

A mixer ügyet sem vet a többi vendégre, annyira lefoglalja, hogy befűzze Sheenát. Az övé lehet, nem érdekel. Sok szerencsét, haver!

Kylie leteszi az üres borospoharát az egyik elhaladó pincér tálcájára. – Nem igazán szoktam inni. Általában egy-két pohár bor a maximum.

Jó tudni. Elraktározom az információt. Eszembe jut a fia. – Hol van Max?

Elmosolyodik, mintha a kisfia említése önmagában jobb kedvre derítené. Ez tetszik, de fogalmam sincs, hogy miért. – A bébiszitterével. Már biztos ágyban van.

Még mindig emlékszem arra a nyári napra a medencénél, amikor elvettem tőle a síró babát, és egész délután játszottam vele. Nem is tudom, hogy miért tettem. Így utólag visszatekintve talán azért, mert Kylie-n látszott, hogy segítségre van szüksége. Soha nem szerettem szenvedő nőket látni. Bár Kylie nem tehetetlen. Az az érzésem, hogy soha nem hátrál meg a kihívások elől, és elég erős és határozott ahhoz, hogy bármiben sikert érjen el. Szexi tulajdonság, az már egyszer biztos.

Szopogatom a bourbonömet, Kylie pedig udvariasan mosolyog a vendégekre, és egyre súlyosbodik a ránk telepedő csend. Úgy érzem, hogy nincs bennünk semmi közös, és nem jut eszembe semmi, amit mondhatnék, semmi, ami itt tartaná velem ezt a szépséget. Olyan sok mindent szeretnék megtudni róla, de egyikhez sincsen semmi közöm. Például, hogy milyen az íze, milyen hangokat ad ki magából, amikor elélvez. Azt is tudni szeretném, hogyan lett egyedülálló anya, és Max apja vajon képben van-e még. Egyszer próbáltam kifaggatni Coltont, de csak nagyon nagy vonalakban válaszolt. A seggfej. Ha díjaznák a legrosszabb kerítőket, akkor biztosan a bátyám nyerne.

– Vacsorázz velem valamikor a héten! – szakad ki belőlem. Nem is ezt akartam mondani, de mihelyt elhagyják a szavak a számat, azonnal érzem, hogy így helyes.

– Ez kedves tőled, Pace, de… – Elhallgat, mintha még folytatni akarná, de nem teszi. A testbeszéde is elutasító. A nők ilyenkor általában közelebb hajolnak, a karomra teszik a kezüket, vagy nekem nyomják a mellüket, Kylie viszont egyenesen áll, mintha mindenáron el akarná kerülni a fizikai kontaktust.

– Egyedül jöttél? – Abszolút semmi közöm nincs hozzá, de megérte leperkálni tíz rongyot csak azért, hogy kiderítsem, jár-e valakivel.

– Igen.

– Nincs fiúd? – erősködöm. Tudnom kell, hogy mivel állok szemben.

– Nem volt senkim Max apja óta – feleli csöndesen.

A bennem lakozó alfahím diadalittasan veri a mellét. – Az elég hosszú idő.

– Valóban – mormogja.

– Csak egy vacsoráról van szó, Kylie. Nem azt ajánlottam, hogy belépek az életedbe, és a fiad apja leszek. – Felvillantom a híres, játékos, féloldalas mosolyomat a gödröcskékkel együtt. Azt hallottam, hogy eléggé ellenállhatatlan, és most is erre számítok.

– Pontosan ezért nem tehetem. Sajnálom.

Bassza meg! Miért vagyok ilyen kibaszott idióta?

– Ó. – Életemben először nem találom a szavakat. Krisztusom. Szedd össze magad, Pace!

– Ráadásul valami azt súgja, hogy ha ilyen nők érdekelnek – a bár felé int, ahol Sheena vagy Trina éppen az előadását tartja –, akkor aligha érdekelhetnek az olyan nők, mint én.

Várjunk csak egy percet. Ebben téved. – Miért gondolod ezt? – Belenézek a szemébe. Ha lekicsinylően akar beszélni magáról, akkor nem fogom vissza magam, bebizonyítom neki, hogy nincs igaza.

– Pace. Nézz már rá! Olyan… mint egy felfújható szexbaba.

Kis híján felnevetek, amikor rádöbbenek, hogy nem önmagával van baja, csak az ízlésemet kifogásolja. – Egy ilyenfajta nő csak egy dologra jó, és ezt mindketten tudjuk.

Felvonja a szemöldökét, várja, hogy megmagyarázzam, mit értek ez alatt.

– Hogy jól megbasszák – felelem.

– Faragatlan vagy. – Felcsillan a szeme, megrándul a szája széle, ahogy próbálja elfojtani a mosolyt.

– Egyenes vagyok, és ez tetszik neked.

Vállat von. – Legalább őszinte vagy. Már ez is több, mint ami a legtöbb férfiról elmondható.

– Gyere el velem vacsorázni! Csak egyetlen egyszer, Kylie. Mi veszítenivalód van?

Szinte látom, ahogy forognak a fogaskerekek a fejében, és egyetlen rövid, csodálatos pillanatig azt hiszem, hogy van nála esélyem.

– Viszlát, Pace. – Sarkon fordul, és elsétál, hosszú lába átviszi a termen, és hevesen ver a szívem.

Bassza meg!

– Kylie, várj!

Megfordul, szexin rám kacsint. – Érezd jól magad Malibu Barbie-val!

Ennek még nincs vége.

Mindent megteszek, hogy végül én nyerjek.

MÁSODIK FEJEZET

Kylie

Ez nem az igazi életem.

Az igazi életem nem estélyi ruhákból, selyembugyikból és puccos vacsorákból áll, hanem éjjel kétórai etetésekből, büfifoltos jóganadrágokból és Cheerios-darabkák kihalászásából a kanapé párnái közül. De csodálatos érzés tettetni, még ha csak egy rövid időre is.

Colton ragaszkodott hozzá, hogy vegyem igénybe a limuzint, és most itt ülök a hátsó ülésen, egyesével kiveszem a fülbevalóimat, és beleejtem őket a táskámba. A város csillogó fényei elrobognak mellettünk, ahogy végighajtunk az autópályán, a gondolataim pedig visszatérnek az estélyre. Az esemény jól sikerült, még annál is jobban, mint vártam. De természetesen nem az adománygyűjtés részletei foglalkoztatnak. Hanem egy bizonyos 188 centi magas, izmos férfi, akit Pace Drake-nek hívnak. A főnököm öccse. És kizárt, hogy a valódi énem felkeltse a figyelmét.

Kuncogok magamban, amikor eszembe jut, hogy nem is tudta a kísérője valódi nevét. Fel kellett volna háborodnom azon, hogy tudomást sem vett róla, ehelyett nekem bókolt, és randira hívott. De fura módon inkább hízeleg a hiúságomnak. Csodálatos érzés, amikor az ember felkelti egy olyan jóképű pasas érdeklődését, mint Pace. Különösen, ha egy hozzám hasonló nőről van szó. Pace megkaphat bárkit, akit csak akar. És valami érthetetlen okból rám vetett szemet – a terhesség utáni testemmel együtt, amelyik még mindig kerekdedebb, mint szeretném.

De elutasítottam, mert tudom, hogy így volt a legjobb. Személyes tapasztalataim vannak a hozzá hasonló férfiakkal. És egy icipicit szkeptikus vagyok velük, tekintve, hogy az utolsó pasas, akivel együtt voltam, lelépett, mihelyt megtudta, hogy terhes vagyok, és itt hagyott egyedül egy gyerekkel.

Max az egyetlen férfi, akire jelenleg időm van. És az egyetlen férfi, akinek odaadom a szívemet.

Nem tudom megállni, hogy elővegyem az iPhone-omat, és végignézzem Max fényképeit. Ahogyan nem fogok tudni ellenállni annak sem, hogy bemenjek a szobájába, és hallgassam a lélegzését, behajoljak a kiságyába, hogy érezzem a finom illatát, bár tudom, hogy esetleg felébresztem vele. De egy anya képtelen ellenállni a babája pufi kis combjainak és nagy, kerek pocakjának.

Kedves volt Pace-től, hogy érdeklődött Max után. Nyáron, amikor először találkoztam vele Colton medencepartiján, Pace kikapta a kezemből a visító, fogzó Maxet, és egész délután úszkált vele, dajkálta őt. Colton sem értette, mi volt ez a hirtelen érdeklődés a részéről a baba iránt. Meggyőződésem volt, hogy egyszerűen csak megsajnálta a bátyja alkalmazottját. Teljesen ki voltam borulva, amikor kibújt Max első két foga. És ez látszott is rajtam.

Bármennyire hízeleg is Pace érdeklődése, nincs bajom a cölibátussal és azzal, hogy a karrieremre és az anyaságra összpontosítsak. Hm, ez nem teljesen igaz. Tényleg hiányzik egy férfi az életemből. Hiányzik az erős karok ölelése, egy borostás áll dörzsölése, az abszolút biztonság érzése. Amikor majd újra készen állok egy kapcsolatra, az csak olyan férfival lesz, aki mellett biztonságban érzem magam. Pace Drake-ben pedig nincsen semmi biztonságos.

Sőt, kimondottan veszélyes alak. Fiatal. Szexi. Gazdag. Gondtalan. Sötét, mohó tekintete forró, vad szexet ígért. Borzongás fut végig rajtam, ahogy eszembe jut, hogyan reagált a testem a figyelő tekintetére. Igen, biztos vagyok benne, hogy egy vadállat az ágyban, valószínűleg az állóképességéhez méltó gigantikus fasszal, nem mintha valaha is megbizonyosodnék róla.

A limuzin sofőrje behajt a ház elé, és elhessegetem az őrült gondolatokat. A fantáziálás csodálatos, de ideje visszatérni a valódi életemhez.