Keresd a szerző ajándék novelláit:
https://www.alomgyar.hu/ajandek-novella

A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

A remény hajnala 2015, 2017

A sötétség fogságában 2015, 2018

Eltitkolt múlt 2016

Viharos érzelmek 2016

Törékeny vonzerő 2017

Elvarratlan szálak 2017

Ördögi kísértés 2018

Arcátlan csábító (Csábító-sorozat 1.) 2018

Érzéki csábító (Csábító-sorozat 2.) 2019

Végzetes csábító (Csábító-sorozat 3.) 2019

Heather vonzásában (Bűnös viszony 1.) 2019

Joyce csapdájában (Bűnös viszony 2.) 2020

Elfojtott indulatok (Elfojtva 1.) 2020

Copyright © Anne L. Green

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Faniszló Ádám

További grafikai munka: Németh Renáta

Szerkesztette: Kalocsai Judit

Korrektor: Drabon Zoltánné

Tördelés: NovaBook

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2020

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

ISBN 978-615-6067-29-6

Köszönöm a kislányomnak, Zsófinak és
a férjemnek, Zolinak a címötletet!

Imádom, remek csapatmunka volt!

Nélkületek ez a történet nem olyan lenne, amilyen.

Szeretlek titeket!

Emellett külön köszönet illeti a szitakötőt!

Erica

Életem rendezője

„Mindig az a legjobb randi, ami véletlenül jön össze. Amit nem tervezel, hanem élvezel és addig tart, amíg feljön a nap.”

(Olivia Wilde)

Egy hatalmas tükör előtt ácsorogtam, és a nőt bámultam, aki visszanézett rám. A külseje dögös volt ugyan, de a tekintete üres. A nyári meleg ellenére egy minden porcikámat fedő csipkés, testhez simuló ruhát viseltem. A magas sarkú cipőm kiemelte az alakom domborulatait és szexivé tette a járásom. Messziről lerítt rólam, hogy minden holmimat különös gonddal válogattam meg. Egyáltalán nem volt mindegy, hogy milyen cipőt veszek a lábamra. A választásnál fontos szerepet játszott a szín, az anyag, a fazon és természetesen a sarok magassága is. Számomra a 8 és fél centi az ideális méret, mégpedig azért, mert ekkora sarokban tudok a legkecsesebben mozogni. A megjelenésem így elegáns volt, a járásom méltóságteljes, emellett a lehető legcsábosabban ringott tőle a csípőm, ami minden férfit elvarázsolt az utcán. A fehér szín volt a kedvencem, mert frissnek, stílusosnak és egyszerűnek éreztem, miközben modern benyomást keltett, és szinte minden szetthez passzolt.

Aki nem ismert, gyakran feltette a kérdést, honnan van ez a szenvedélyem a ruhák és a divat iránt. Erre a kérdésre mindig csak azt feleltem: szakmai ártalom, de a lelkem mélyén tudtam, ennél jóval többről van szó. Hamarabb vonzott a divat világa, mint ahogy modell lettem.

– Erica! – jelent meg a szobaajtóban a barátnőm, Sarah. – Váó! Lenyűgözően festesz, mint mindig – mért végig tetőtől talpig. – Elképesztő, hogy bármit veszel fel, tökéletesen áll – hüledezett.

– Egy csudát – legyintettem. – Ez csak azért tűnik így, mert mindig olyan darabot látsz rajtam, ami előnyösen áll – vontam meg a vállam.

– Nálam, ha bulizni megyek, fontos szempont, hogy megfeleljen az aktuális trendeknek – vetett egy pillantást a választott ruhájára a tükörben.

Megrökönyödtem, ahogy végigfuttattam a szemem a szerelésén. Hát igen! Én biztosan nem vennék fel egy ilyen aszimmetrikus göncöt. Abszolút előnytelenül állt neki. Sosem értettem azokat a nőket, akik belenéztek egy tükörbe, és látták benne a nyers, őszinte valóságot, mégsem igyekeztek magukból valami többet kihozni akár csak az öltözködésükkel. Az ember lánya iparkodik olyan szabást választani, amivel több kilót is letornázhat magáról. A ruhaköltemény, amit Sarah viselt, hiába tűnt nagyon divatosnak, mégis teltnek mutatta az amúgy jó alakú barátnőmet. Jött a dilemma. Szóljak neki, hogy irtó gáz, vagy összeszorított ajkakkal csendben végignézzem, ahogy egész este ebben a botrányos öltözékben parádézik?

– Ez a választás hatalmas csapda, modern stílusú ugyan, de a te alakodhoz nem illik – bukott ki belőlem. – A neonszíneket pedig jobban tennéd, ha kerülnéd, vagy ha már úgy ragaszkodsz hozzájuk, csak egyetlen ilyen darabot vegyél fel egyszerre. Már meg ne sértődj, de úgy nézel ki ebben a neonrózsaszín felsőben, mint egy papagáj – figyelmeztettem, hogy túlzásokba esett.

– Nem lehet mindenki olyan tökéletes, mint te – húzta el a száját.

Most tényleg beszólt nekem? Én segíteni akarok, ő pedig megsértődik. Így legyen őszinte az ember. Nem tagadom, tényleg hatalmas gonddal válogattam meg a ruháim. Számomra nagyon fontos volt a kifogástalan megjelenés, a tökéletes külső. Nem is csoda, hiszen a belém kódolt hivatástudatom megkövetelte, hogy mindig jól nézzek ki.

– Nem lehet mindenkiből modell – fintorgott, de lekapta magáról a felsőt.

Utánasiettem a szekrényhez, és segítettem a stílusának megfelelő darabot választani.

A szekrényét tanulmányozva elképedtem. Egyetlen finom eleganciát tükröző darab sem volt köztük. A fejem ingattam. A mai nők nem értik, hogy nincs semmi baj a klasszikus, csinos darabokkal, amíg van bennük egyéniség.

– Nálam is megesik, hogy át kell gondolnom a dolgokat. Mondok egy példát. Imádom ezt a darabot – intettem a cipőm felé –, de ez a dögös fehér tűsarkú is könnyen tönkreteheti az összhatást. Fekete harisnyával például tilos felvenni.

– Aha – forgatta a szemét. Olyan arcot vágott, hogy jobbnak láttam befogni a számat. – Tudod, mit? – kapta újra magára a rózsaszín felsőjét. – Ez az én születésnapom, az én bulim! Papagájos az összhatás? Sebaj! Feltűnő akarok lenni ma este – illegett ki a szobából.

Követtem a tekintetemmel és közben azon merengtem, csakis én tehetek róla, hogy így eltávolodtunk egymástól. Egyetlen rossz döntésem teljesen megbolygatta a kapcsolatomat a legjobb barátnőmmel. Újra magamra szegeztem a tekintetem a tükörben. A külsőmmel elégedett voltam ugyan, mégsem éreztem jól magam a bőrömben. Habár Sarah meghívott a szülinapi bulijára, úgy éreztem, ez csak egy udvarias gesztus tőle. Nem igazán akarta, hogy ott legyek. Elfogott a magányosság érzése. Hiába tértem vissza ennyi év után, semmi keresnivalóm itt. Az elmúlt évek elégnek bizonyultak, hogy mindenki elfelejtsen, elforduljon tőlem.

Hamarosan követtem Sarah-t, és bár egyikünk sem hozta fel a dolgot, én éreztem egy kis feszültséget kettőnk között. A bárba vezető utat, ahová odacsődített mindenkit, akivel valaha is találkozott, néma csendben tettük meg. Kicsit nehezteltem rá, mert alig pár perccel a megérkezésünket követően el is feledkezett rólam. Még csak be sem mutatott a társaságnak. Több ezer mérföldet utaztam, hogy itt lehessek vele, és ő rám se bagózik. Senkit sem ismerek, és őszintén szólva, ezeket az embereket nincs is kedvem megismerni.

Órákig magányosan iszogattam a bárpultnál. Messziről csodáltam Sarah-t, aki önfeledten csüngött hol az egyik, hol a másik srác nyakában.

Ez Sarah. Imádja, ha körberajongják. A szülinapján pedig különösen. Csak azt tudnám, én mi a fenét keresek itt. Mit gondoltam? Ennyi év után ott folytathatjuk, ahol a barátságunk megszakadt?

Befordultam a pult felé, amikor Sarah felbukkant mellettem.

– Milyen érzés éveken át tartó kapcsolatban élni valakivel? – kérdezte a legváratlanabb pillanatban.

– Remek – mosolyogtam rá meglepetten.

– Irigyellek érte – közölte lazán. – Jó érzés lehet megtalálni az igazit. Sajnálom, hogy annak idején olyan ellenséges voltam miatta. Nem tudom, miért, de én nem azt az embert láttam benne, akit te.

– Semmi gond! – emeltem magasba a poharam, és gyorsan magamba döntöttem az italom, mielőtt megláthatta volna az arckifejezésem.

Bár hallgattam volna rá akkor. Most nem lennék visszavonhatatlanul összekötve az Államok egyik legbefolyásosabb emberével. Curtis a környezete számára elbűvölő személyiség. Sármos, jóképű és szerfölött gazdag. Ő minden nő megtestesült álma. Egy aranyembernek tartották, de én már tudtam, közel sem az az ember, akinek mutatja magát. Gyűlöltem, hogy annak idején én is bedőltem ennek az álcának. Hányingerem lett, mert eszembe jutott, hogyan kábított. Az első randevún egy pazar étterembe vitt, a másodikon egy csodálatos gyémántot kaptam tőle, a harmadikon pedig a magángépén egy hatalmas, látványos jachthoz repültünk, amitől teljesen elájultam. Amikor együtt voltunk, mindig a legelegánsabb helyekre mentünk, ahol természetesen mindenki ismerte őt. Elvakított a fényűzés, amit azelőtt sosem ismertem. Éppen ezért eleinte sehogy sem értettem, miért pont engem szemelt ki magának. Modell voltam, csinos és mutatós is persze, de ő bármelyik nőt megkaphatta, amelyiket csak akarta. Amikor rákérdeztem nála erre, akkor is pontosan tudta, mit feleljen, hogy hízelegjen az egómnak: „Te nemcsak szép vagy, Erica, hanem okos is, ezt imádom benned.”

Miután rávett, hogy kevesebbet dolgozzak és költözzek hozzá, elég érdekes időszak következett. Akkor még nem láttam át a gondosan kidolgozott terven, mi is ezzel a célja. Nem tiltakoztam különösebben, hiszen szerelmes voltam. Legyezgette a hiúságomat, hogy ennyire ragaszkodik hozzám. Ennek az eredménye az lett, hogy szépen lassan mindenkitől eltávolított, még a legjobb barátnőmmel is megromlott a kapcsolatom. Elérte, hogy hetekig, hónapokig nem találkoztam másokkal. Akkor úgy gondoltam, ez nem baj, nekem bőven elég, ha az ő életének a középpontja lehetek. Curtis ezért az áldozatért cserébe elhalmozott drága ajándékokkal, a születésnapomra egy gyönyörű autót is kaptam tőle. Egy ideig nagyon élveztem az új ruhákat, a kiruccanásokat, a drága vacsorákat. Nem akartam észrevenni a vészjósló jeleket, mert hittem a tündérmesékben, hogy létezik szőke herceg fehér lovon. Minden bizonnyal a tapasztalatlanságom lehetett az oka, hogy így levett a lábamról. Alig múltam akkor huszonkettő. Ennek már lassan hat éve. Azóta elszivárgott belőlem az önbizalom, elvesztettem az identitásomat, és egy senki lettem. A mellette töltött néhány év rávilágított arra, hogy a gazdagság sokszor arroganciával, könyörtelenséggel és empátiahiánnyal párosul. Persze hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem szerettem luxuskörülmények között élni. Ki ne szeretne? Ám bátran kijelenthetem, drága árat fizettem a jelenlegi életemért. A vakságom miatt egy puccos villában élhettem ugyan, de minden egyes nap magamra kellett öltenem a boldogság hamis álarcát. Hiába láttam már, hogy nagy hiba volt felszállnom erre a vonatra, mert leszállni róla lehetetlen volt. Robogtam egy fék nélküli gyorsvonaton, és nap nap után arra vigyáztam, ne törjem össze magam egy-egy rázós kanyarban.

A gondolataimat megszakította, hogy felvillant a bárpulton heverő telefonom kijelzője. Curtis. Felemeltem, gyorsan elolvastam az üzenetet, majd válaszoltam neki, mielőtt még eszébe jutott volna hívni is.

– Curtis egy főnyeremény – jegyezte meg Sarah, de azért én kiéreztem az enyhe élt a hangjából. – Igazi úriember.

– Igen, az – erőltettem magamra egy mosolyt.

– Ne haragudj, hogy ezt mondom, de nem tűnsz valami boldognak – fordult felém teljes testtel.

Talán mert nem is vagyok az.

– Csak mert iszonyúan ideges vagyok. Nem szeretem a tömeget. Inkább igyunk – emeltem magasba az újratöltött poharam.

Az egész estét egy érzéstelenítésnek fogtam fel. Próbáltam kiélvezni, hogy ennyi év után kiszabadultam kicsit a börtönömből, és találkozhattam a régi barátnőmmel. Miután eleget ittam, folyamatosan táncoltam a táncparketten, és igyekeztem ellazulni. Mégsem tudtam megfeledkezni egy percre sem arról, hogy hozzá vagyok láncolva egy olyan emberhez, akit már nemcsak, hogy nem szeretek, de mára félelemmel és undorral tölt el a gondolat, hogy bármikor hozzám érhet.

Pár órával később meguntam az egészet. Sarah láthatóan továbbra is remekül szórakozott egy sráccal, akit a táncparketten csípett fel, én pedig visszatelepedtem a bárpulthoz, és teljesen magamba roskadtam. Forgattam a martinis poharam a kezem között, de már nem kívántam a tartalmát. Elgondolkodtam azon, hogy visszamegyek a hotelbe, ahol megszálltunk, de aztán eszembe jutott Curtis. Nekem tulajdonképpen nincs otthonom. Valójában nincs hová menekülnöm – sajnáltam magam.

– Látom, nem nagyon ízlik az italod. Meghívhatlak valami másra? – eszméltem egy férfihangra magam mellett.

Ráemeltem a tekintetem, de csak bambán bámultam rá. A legszexibb színes bőrű férfi nézett vissza rám, akit valaha láttam. A csillogó csokoládébarna szeméről le sem tudtam venni a tekintetem.

– A barátnőd elég jól érzi magát – nevette el magát fejével a tánctér felé biccentve.

Követtem a pillantását, és megláttam, ahogy Sarah két fiúval smárol felváltva. Undor suhant az arcomon.

– Kicsit felöntött a garatra – mentegettem, és azzal a lendülettel legurítottam az italom. Minden egyes pohártól azt reméltem, hogy az majd leszedál.

– Még egy vodka-martinit! – szóltam oda a csaposnak.

– Rázva, nem keverve – sütötte el a mellettem ülő pasas az elcsépelt James Bond szöveget, de még ez is jól állt neki. – Én fizetem – vigyorgott elégedetten.

– Az ízét nem befolyásolja a technika – okoskodtam.

Nem tudhatta, de tapasztalatból beszéltem. Ittam én már elég sok Martinit ahhoz, hogy ezt tudjam.

– Hit kérdése – kacsintott rám a csapos fiú. – Maradsz az édesnél? – érdeklődött, mire bólintottam.

– Manapság nem a száraz a menő? – szólt közbe ismét a mellettem ülő fickó.

– Én az ízeket és nem a szokásokat részesítem előnyben. Felvenni sem veszek fel akármit, hiába diktálja azt a divat – kalandozott a tekintetem a neonfényben tündöklő barátnőm felé.

Az ismeretlen pasas elismerően biccentett.

– Bátor dolog. Citrommal vagy olívabogyóval iszod? – Már éppen válaszoltam volna, amikor felemelte a kezét. – Várj! Kitalálom. Szerintem olívapárti vagy – bökött felém a mutatóujjával.

– Bingó! – tette le elém a pultos az elkészített Martinim.

A szememet forgattam és újra elkomorodtam.

– Az előbb úgy tűnt, te is jól érzed magad, de aztán történt valami, és elment a kedved – analizált a jóképű idegen.

Összeszűkült tekintettel vizslattam. Az utóbbi időben üldözési mániám volt. Mindenhol Curtis embereit véltem a nyakamban loholni. Ennek persze többnyire az volt az oka, hogy Curtis minden lépésemről tudott. Még arról is, amit szerettem volna eltitkolni előle. Félelmetes volt. Körbekémleltem ismerős arcokat kutatva.

– Vársz valakit? – húzódott közelebb.

Kiegyenesedtem, és elutasítóan elhajoltam.

– Nem hiszem, hogy rád tartozna – feleltem ridegen.

– Ne haragudj! Azt hittem, örülnél a társaságnak. Nem akartam tolakodó lenni – emelte fel a kezét, majd visszafordult az italához.

Rájöttem, hogy már megint olyan vagyok, amilyen nem akarok lenni. Ez is Curtis hatása.

– Te ne haragudj! Nem volt jó napom – vallottam színt.

– Akarsz róla beszélni? – érdeklődött, de megráztam a fejem. – Akkor mesélj valamit arról, amiről szívesen beszélnél – vonta meg a vállát.

Ahogy elnéztem őt magányosan az üres poharaival, valahogy az volt az érzésem, neki se lehetett valami jó napja. Sorstárs. Csendben feltérképeztem őt. Nagyon határozott kiállása volt, széles válla, izmos mellkasa a ruhán keresztül is egyértelműen látszott. Rövid, pár milliméteres, sötét haja katonásan tökéletes volt. A keze. Alaposan górcső alá vettem az ujjait. Imádom a kezét. Bárcsak hamarabb tudtam volna, hogy egy férfi kézformája sokkal többet elárul a személyiségről, mint hittem. Nem kellett feltűnően bámulnom, elég volt csupán észrevétlen pillantásokat vetnem rá, máris nyitott könyv volt előttem. Ejha! Ez a hapsi a kézfeje alapján minden nő álma, nagyon úgy tűnik, megvan benne a férfias határozottság, célorientált, tud felelősséget vállalni, döntést hozni, sőt a testi élvezetekben sem lehet utolsó. Gyorsan elkaptam róla a tekintetem. Nagyon rendben van ez a pasas. Külsőre legalábbis.

– Itt szoktad felcsípni az egyéjszakás csajokat? – szaladt ki a számon a meggondolatlan kérdés.

Szerettem volna azonnal a számra csapni, de láttam, ahogy elmosolyodik, majd elnevette magát. A hideg futkosott a testemen, amikor újra rám nézett. Ahogyan megvillantotta a vakítóan gyönyörű fogsorát, a szemében játékos fény villant. A franc esne bele! Az egész fickó olyan, mint egy magazinból előlépett modell.

– Így is fogalmazhatunk – vonta meg a vállát lazán. – Ha ide lejövök, sosem vagyok magányos – intett a csaposnak, hogy töltse újra a poharainkat.

– Láthatóan nem igazán működik – hajoltam hozzá közelebb.

– Ezt hogy érted? – emelkedett meg a szemöldöke.

– Itt ülsz egyedül, és már meg ne sértődj, de nem tűnsz túl boldognak – közöltem őszintén. – Az előbb az a kis vörös mindent bevetett, hogy felcsípd – intettem a fejemmel a táncparkett felé. – Megsimogatta a karodat, miközben kikérte az italát, és a fenekét is hozzád dörgölte. Te pedig észre sem vetted. Úgy tűnik, nem igazán jött be a csaj.

A tekintete a nőre siklott, és az arcizma rándulásából láttam, hogy beletrafáltam.

– Ráhibáztam – bólogattam önelégülten. – Szerelmi csalódás? – sóhajtottam fel.

Habár nem hittem, hogy létezik nő, aki összetöri egy ilyen férfi szívét.

– Nem – felelte tömören –, majd egy kurta szünet után folytatta. – Inkább fogalmazzunk úgy, kísértenek a múlt démonjai – feszült meg az állkapcsa.

– Ha kísértenek, akkor nem a múltad részei, hanem a jelenedé, mert hagyod – oktattam ki.

Magam is meglepődtem, hogy felbátorodtam. Úgy tűnt, hogy a meglepetéstől ő is kicsit hátrahőkölt.

– Lehet benne valami – húzta el a szája szélét. – Csakhogy vannak dolgok, amiket nem lehet elfelejteni – dobta be a pohara tartalmát.

– Olyan egyszerűnek tűnik… elengedni vagy megbocsájtani – bámultam a martinis poharam.

Kiemeltem belőle az olívabogyót, és a számba vettem. Az ismeretlen férfi minden mozdulatomat árgus szemmel figyelte. Uram Atyám, mit csinálok! Zavaromban lesütöttem a szemem. Amikor újra a tekintetét kerestem, a fedetlen combom pásztázta. Jó érzés volt látni azt a bizonyos tüzet a szemében. Idejét se tudom, mikor nézett rám így férfi. Kicsit felé is fordultam, hogy jobban szemrevételezhessen.

– Nekem úgy tűnik, nem először jársz itt – folytattam a társalgást.

– Valóban nem – nézett újra a szemembe.

Abban a pillanatban megszólalt egy szám, amit nagyon szerettem. Marc Philippe Dancer In The Dark című dala. Akárhányszor meghallottam, feljebb tekertem a hangerőt.

– Nincs kedved táncolni egyet? – kérdeztem.

Az arckifejezése arról árulkodott, hogy újabb meglepetést okoztam. Lecsúsztam a bárszékről, ügyelve rá, hogy a ruhám egy kicsit feljebb csússzon, és még többet mutasson a lábamból. Mi a franc ütött beléd, Erica? Egyértelműen flörtölsz. Ám hiába a józan gondolat, megárthatott a klímaváltozás, vagy a nagy mennyiségű martini, amit magamba borogattam az este folyamán. De az is lehet, hogy az a jóleső melegség részegített meg, amit ennek a férfinek egyetlen pillantása okozott. Curtis kerülte, hogy rám nézzen, nemhogy vágyakozással telve mustrált volna.

Amikor a tánctérre értünk, szembefordultam vele, és átkaroltam a nyakát. A legnagyobb természetességgel fogta át a derekam, és szorosan magához húzott. A mozdulat nem volt sem tolakodó, sem rámenős. A külső szemlélőnek akár egy párnak is tűnhettünk. A zene ütemére ringatni kezdett. Szelíden, ritmusra tekergettem a csípőmet, és összhangban lépkedtem vele. A táncunk alatt volt alkalmam megtapogatni a kidolgozott bicepszét. A kezem simogatóan a vállára, majd a hátára araszolt. Az egész férfi merő izom volt. A testem lángba borult, a tudatom elhomályosult. Szerettem volna megmarkolni itt-ott, de még mindig nem volt hozzá elég merszem. Az ő keze érzéki finomsággal a hátam és a derekam között ingázott, feszültté tett, hogy egyszer sem ment lejjebb. Szinte már vártam, hogy a tenyere a fenekemre siklik, és magához présel, de nem tette. Közelebb hajoltam hozzá, amit ő biztatásnak vett, és a nyakamba hajolt. Elbódított az illata. A fülem mögötti részen cirógatott a leheletével. Zöld jelzést adva billentettem hátra a fejem, hogy jobban hozzáférhessen. Mélyeket lélegzett, és apró csókokkal ingerelt. Tökéletesen csinálta. Bizsergett a bőröm, a testem reszketett, odalent pedig elviselhetetlenül lüktetni kezdtem. Már az idejét sem tudom, mikor éreztem ilyet utoljára. Milyen, amikor minden porcikámmal kívánok valakit. Curtis jó ideje már csak a saját szükségleteivel törődött.

A fickó ujjai a biztatásomra lejjebb vándoroltak a fenekemre. Végre! Felsóhajtottam a kéjtől, ami bennem tombolt az ártalmatlan játszadozástól. Megmarkoltam a vállát, amikor a fenekemen lévő keze még lejjebb csúszott, és a testre simuló ruhám alját simogatta. Az alhasam fájdalmasan rándult, a lábam között pedig kibírhatatlanul pulzáltam. Atyaég!

– Hogy működik ez általában? – köszörültem meg a torkom. – Felcsíped a nőket, ők elmennek veled, dugtok egy jót, majd mindenki megy tovább a maga útján? – suttogtam a fülébe.

Elhúzódott, a tekintetem kereste. Láttam az arckifejezésén, hogy megrökönyödött.

– Többnyire – bólintott bizonytalanul. – 99%-ban.

– És a maradék 1%? – kíváncsiskodtam.

– Ők azok, akik azt hiszik, hogy az éjszakának lehet folytatása.

Nyilván egyértelművé akarta tenni, hogy a lehetőség csak itt és most érvényes. Nincs ráadás. Helyes!

– Sosincs folytatás? – préseltem a mellem az izmoktól duzzogó mellkasához.

Felbátorodtam, hiszen ő is pontosan arra vágyott, amire én. Egy elvárások és kötöttségek nélküli lazulásra. Nem tudta titkolni, hogy tetszem neki, annál is inkább, mert tetszeni is akartam neki. Fogva tartottam a gyönyörű szemét. A sötét tekintete, hosszú szempillái és a kitágult pupillája őszintén tükrözte, mennyire odavan értem. A testemben fokozódott a vágy. A vágy, hogy egy olyan férfi érintsen, aki ennyire kíván engem. A vágy, hogy hosszú idő után újra nőnek érezzem magam. Ha csak egyetlen éjszakára is. Egy röpke pillanatra elbizonytalanodtam, vajon tudom-e még élvezni azt, ha egy férfi birtokba vesz. Életem egy bizonyos szakaszában megvetettem azokat, akik egyéjszakás kalandokba bonyolódtak. Semmi pénzért nem választottam volna másik ágyat, mint ahol minden este megtaláltam a szerelmet. Csakhogy már rég nem találtam szerelmet abban az ágyban.

– Nincs – jelentette ki eltökélten.

– Remek – mosolyodtam el.

Mindennél jobban akartam egy pillanatnyi gyönyört. Ez a férfi pedig tökéletes alanynak tűnt a hirtelen kirajzolódó tervemhez. Ma este élek egy kicsit. Nekem is jár egy kis boldogság, egy kis szórakozás. Évek óta nem ért hozzám senki Curtisen kívül. Az ő érintése viszont már olyan volt számomra, mint a kínzás. Minden alkalommal alig vártam, hogy véget érjen az együttlétünk. Kíváncsi voltam, ennyi év érzéketlenség után képes vagyok-e még érezni, de leginkább élvezni.

– Mi ebben a remek? A nők többségét ez kiábrándítja – vonta fel a szemöldökét.

– Engem nem – néztem elszántan a szemébe, hogy bátorságot merítsek.

Meg ne hátrálj! Ne zárkózz be! Fald nagy kanállal az életet! Élvezd a pillanatot! – ismételgettem magamban.

– Ritkán adatik meg, hogy két olyan ember találkozik össze, akik ugyanarra vágynak, és ez egy ilyen pillanat – szegtem fel hetykén az állam.

A csodálkozástól megnyílt az ajka, és talán épp mondani is akart valamit, de ekkor lépett oda hozzánk a barátnőm, Sarah.

– Ne haragudj, hogy megzavarlak – érintette meg a vállam. – Nagyon dühös lennél, ha én most lelépnék?

A háta mögé pillantottam, és megláttam a kíváncsi tekintettel ott tébláboló férfit, aki nyilvánvalóan rá várt.

– Nem, dehogy! Menj csak! – feleltem, és csak reméltem, hogy én is hamaros indulok, és nem egyedül.

– Hogy jutsz vissza a szállodához? – méregette a mellettem álló vonzó férfit.

– Miattam ne aggódj! Nagylány vagyok már! Hívok egy taxit – vontam meg a vállam.

– Szuper! – biccentett. – Reggel felhívlak – köszönt el, majd eltűnt a pasassal az oldalán, én pedig tovább ringatóztam a titokzatos idegennel.

Felpillantottam rá, és rajtakaptam, ahogy a tekintete a testemen kalandozott. Ismertem ezt a nézést. Gondolatban már bennem volt. Biztosra vettem, hogy az izgalmának jele is mutatkozik, ezért a combom egy véletlennek tűnő mozdulattal az ágyékának nyomtam. A nadrágjában félreérthetetlenül hatalmasra duzzadt az izgalma.

– Veszélyes játékot űzöl – suttogta a fülembe.

– Ha tartod magad a megállapodáshoz, teljesen veszélytelen lehet – léptem el tőle váratlanul, de túl sokat ihattam, mert megbicsaklott a lábam.

Ő gálánsan elkapott, és egy hosszú pillanatig mélyen egymás tekintetébe mélyedtünk, majd átkarolt, és a kijárat felé támogatott. A legnagyobb élvezettel karoltam át az izmos felkarját. Minden gátlásom levetkőztem, ahogy a kidolgozott felsőtestét tapogattam.

– Hol laksz? – kérdezte. – Hazaviszlek – köszörülte meg a torkát.

– Á, á – ingattam előtte a mutatóujjam. – Nem hozzám megyünk, hanem hozzád – játszottam rá a részegségemre.

Élj! – biztattam magam, mert minden ízemben remegtem. Láttam rajta, hogy meglepődött. Valószínűsítettem az arckifejezéséből, hogy sosem vitte haza a nőket. Sejtettem is, miért. Könnyebb lelépni, mint kidobni valakit. Féltem, hogy visszakozik, én viszont nem kívántam még véget vetni az estének. Ha ehhez az kellett, hogy azt gondolja, eláztam, hát rá is tettem egy lapáttal. Az istenit, Erica! Nehogy elszalaszd ezt a palit! Ma este légy az, ami nem vagy! Ribanc! Felpipiskedtem a férfihoz és élvezettel tapadtam a húsos ajkára. Magabiztos, szenvedélyes partner benyomását keltettem a tüzes csókolózásunk alatt, pedig belül marcangolt az önvád és a bizonytalanság. Alig kaptam levegőt, amikor megszakadt a csókunk. Ez a férfi egész biztos, hogy mindig eléri a célját. Tapasztalt hódító, aki bármit bevet, hogy megkapja a nőt, akit kiszemelt magának. Remélem, hogy a hálószobában is pont ilyen lesz.

Nem tudom, hogyan jutottunk ki az utcára, de hamarosan egy taxi hátsó ülésén találtam magam. Egy pillanatra elfogott a kétely. Túl tökéletes volt a csók, és az, amilyen érzéseket keltett bennem. Féltem, hogy idő előtt kijózanodom, így amint beszállt, azonnal rávetettem magam. Egy újabb mély, hosszú, lelkes csókban forrtunk össze, amelyből nem volt visszaút a földre. Eszméletlenül finom volt az íze, a bőre illata… mámoros érzés kerített a hatalmába. Megmerevedtem, amikor a keze a lábam közé kalandozott. Hangosan felnyögtem, amikor finoman végigsimított rajtam.

– Jézusom! – lehelte az ajkam közé. – Hogy bírjam így ki veled hazáig? – zihált.

A kezem a duzzadó férfiasságára kúszott, és rámarkoltam. Hangos morgással letépte magáról a kezem, miközben a mellkasa vadul emelkedett és süllyedt.

– Most örülök, hogy nem lakom messze – fújtatott, és a taxi szerencsére olyan gyorsan száguldott, hogy a kábulatból nem nagyon volt időm magamhoz térni.

Amikor leparkoltunk, kifizette a taxit, és kisegített az autóból. Egy pillanatra mélyen a szemembe nézett, és beletúrt a derékig érő szőke tincseimbe.

– Varázslatosan szép vagy! – suttogta, majd lehajolt, és egy újabb tüzes csók következett. Bármit megér ez a pillanat.

Betámolyogtunk a lakásába, ahol próbált úriemberként vendégül látni, csakhogy én nem erre vágytam. Amikor felém nyújtott egy pohár italt, elvettem tőle, majd letettem az asztalra. Felbátorodtam, közelebb léptem hozzá, a karom a nyaka köré fontam, majd felpipiskedtem hozzá, és az ajkára tapadtam. Egy pillanatra megmerevedett, de a következőben a hajamba túrt, és mohón viszonozta a csókot. Volt ebben a férfiban valami, ami a testem minden sejtjét megbizsergette. Száguldani kezdett az ereimben a vér. Mélyen gyökerező, ösztönös vágy lett úrrá rajtam. A magaménak akartam. Egy olyan végzet felé száguldottam, amit a józan eszem fel sem foghatott. Évek óta nem érintett más férfi Curtisen kívül. A szex szükséges kínná vált az elmúlt évek alatt, de most teljesen új érzések irányítottak.

– Hékás! – tépett le magáról. A két keze rásimult az arcomra, és a mély, csokoládébarna tekintete magába szippantotta a lelkemet. A hüvelykujja cirógatta az arccsontomat, amitől lángba borult az egész testem. – Túl sokat ittál. És valami azt súgja, nem túl gyakran szoktál ilyet csinálni. Holnap, meglehet, hogy átkozni fogsz ezért? – zihálta, mialatt én folyamatosan a bőrét kóstolgattam.

– Akkor foglak átkozni, ha most kiszállsz. Közel sem ittam annyit, hogy ne tudnám, mit csinálok – nyögtem a szájába.

– Biztos, hogy ezt akarod? – faggatózott.

Nem. A józan eszem egész biztos, hogy tiltakozna, de jelen pillanatban nem az eszem irányít.

– Most akarsz engem, vagy sem? – mosolyogtam idegesen.

Elkapta a tarkóm, ami olyan váratlanul ért, hogy felsikkantottam. Mélyen a szemembe nézett, amitől reszketni kezdett a belsőm. Pillangók repdestek az alhasamban, a hüvelyem pedig elviselhetetlenül pulzált. Veszélyesnek tűnő, hosszú másodperceken keresztül hagytam, hogy az ajka megpihenjen az enyémen, mielőtt lassan megnyíltam előtte. Lágyan ráharapott az alsó ajkamra, és mielőtt felfoghattam volna, mi történik, szenvedélyesen megcsókolt. Hangosan felnyögtem, a mennyországban jártam. Forgott velem az egész szoba.

– El sem tudod képzelni, milyen régen nem érintett így férfi – csúszott ki a számon. – Már azt sem tudom, milyen egy jó orgazmus – sóhajtottam vágyakozva.

– Akkor felelevenítjük az emléket – falta mohón az ajkamat.

Már az ígéretétől és a csókjától kis híján elmentem. Levegőt is alig kaptam. Az egyik csók átment a következőbe. Letaglózott az érzés, hogy előttem a kigyúrt, izmos teste, ami folyamatosan présel a kemény falhoz, és közben vadul, rám izgulva csókol. Belemarkolt a fenekembe, a csípőjéhez húzta a csípőm, én pedig bármit megadtam volna neki, hogy ne álljon le. A tüzes csókja kihagyhatatlan meghívó volt az ágyába. Minden vágyam az volt, hogy kihámozzam őt az idegesítően sokat takaró pólójából. Érinteni, érezni akarom a kidolgozott izmait, a meztelen bőrét. Ám ahhoz, hogy lehúzzam róla a ruhát, meg kellett volna szakítanom a csókot, amihez nem volt erőm. Bezzeg neki! A csókváltásaink alatt izgatóan, szakértő mozdulattal fejtette le rólam a ruhámat. Amikor az a földön landolt, végigpásztázta a testemet.

– Lehet, hogy csak álmodom. Teljesen bezsongok tőled. Elképesztően szép és dögös vagy – bámulta a kerek halmokat a csipkés melltartómban.

Már évek óta nem nézett rám ilyen forró tekintettel férfi.

– Akkor nem bánod, ha én is gyönyörködöm benned egy kicsit? – ragadtam meg a pólója alját, de a szemkontaktust egy pillanatra sem szakítottam meg, miközben kibújtattam a ruhájából.

Lélegzet-visszafojtva csodáltam a csupasz, izmoktól duzzadó mellkasát. Már pusztán a látványától ziháltam. Bizonytalanul közelebb léptem, a kezem a mellkasára helyeztem, és az ujjaim egyre lejjebb siklottak a kockás hasára. A bőrének érintésétől felforrt a vérem. A tekintetével követte a kezem útját. Ilyen jó csávóm még életemben nem volt. Hogy ne lássa a zavarom, előrehajoltam, és finom csókokat hintettem a mellkasára és a nyakára.

– Annyira finom illatod van – hümmögtem bódultan a bőrébe.

– Megőrjítesz ezzel a szendeséggel. Nem tudom, mi a célod velem, de kellesz nekem – kapott váratlanul ölbe, én pedig szorosan kulcsoltam köré a lábamat.

A forró csókváltásokat egyetlen pillanatra sem szakítottuk meg. Bevitt a hálószobába, ahol hanyatt fektetett az ágyra, majd a szájával bebarangolta a fedetlen testrészeimet. Félelmetes volt, de őrjítően izgatónak találtam, hogy egy vadidegen férfival kerültem intim helyzetbe. Csak a most számít. A combom összébb préseltem volna, ha ő nem úgy helyezkedik, hogy erre esélyem se legyen. Kifejtette a mellemet a melltartóból és azonnal rátapadt a nyelvével. Artikulálatlan hangok hagyták el az ajkam, ahogy a bimbómat szopogatta. A fogai közé vette és meghúzta. Kéjesen felnyögtem, amikor összerándult a belsőm.

– Tökéletes vagy – suttogta.

Végigsimítottam a mellemet, de nem azért, hogy ingereljem, hanem mert szégyellősen takarni próbáltam. A mozdulatom hatására különös fény gyulladt a szemében. Mindkét kezem a fejem fölé szorította, úgy kezdte el a szájával kényeztetni a mellemet. Reszkettem a gyönyörtől. Engem már évek óta nem érintett, nem kényeztetett így egy férfi sem. Már pusztán a csókjától el tudtam volna élvezni, ami kis híján be is következett. Mintha megérezte volna, mekkora gondban vagyok, az egyik kezével a hasam felé vándorolt, majd bekúszott a bugyimba.

– Atyaúristen! – emeltem felé akaratlanul a csípőm.

Az ajkamba haraptam a gyönyörtől. Az ujjai szakértő mozdulatokkal azonnal rátaláltak a csiklómra. A csípőmmel önkéntelenül köröztem, ő pedig csak fokozta a mámort, amikor lehajolt, a szájába vette az egyik bimbómat és kényeztetni kezdett. Ezt pont abban a pillanatban tette, amikor az ujja is elmerült bennem. A rám törő élvezettől vergődtem alatta. Hosszan eltartó orgazmusban rángatózott az egész testem.

– Ezt nem hiszem el! – szűrte ki a fogai között, miközben kihúzta belőlem az ujját. – Csodásan puha és szűk vagy odalent – duruzsolta, majd újra a mellemre hajolt, és a fogaival újra meghúzta a bimbóm.

Hangosan nyögtem fel.

– Szóval rátapintottam a gyenge pontodra. Beindulsz, ha a bimbóidat csipkedik – somolygott.

– Ha már így rátapintottál a lényegre, akkor ne hagyd abba! – sóhajtoztam.

Az együttlétünk alatt folyamatosan megjegyezte, milyen fantasztikus vagyok, ami csak fokozta bennem a kéjt. Hamarosan minden gátlásom levetkőztem. Teljesen a bizalmamba fogadtam őt, feltártam előtte minden porcikám, ő pedig lassú mozdulattal megfosztott a bugyimtól, majd nem teketóriázott, behajtotta a fejét a lábam közé.

Drága jó istenem, ezt remélni sem mertem! Már az első érintésétől megvonaglottam, óriási sóhaj tört fel belőlem, amikor a csiklómra tapasztotta a húsos ajkát. Hálás voltam a sorsnak, hogy aznap este kincset találtam. Nem fogom kiengedni a kezem, azaz a combom közül egyhamar. Hiába volt az elhatározás, meglepő sietséggel érkezett a következő orgazmust sejtető, minden izmomat megfeszítő hullám. Homorítottam a gyönyörtől. Csalódott voltam, hogy ilyen gyorsan újra elélveztem tőle, de mentségemre legyen mondva, ilyen kényeztetésben már idejét se tudtam, mikor volt részem.

– Gyönyörű nő vagy! Az élvezet sugárzóvá teszi az arcodat, csillogóvá a szomorú szemedet – kúszott fölém.

Hasonló élvezetben akartam én is részesíteni. Rányomtam a kezem a lába között meredő kemény duzzanatra. Ejha! Sokkolt, amikor tudatosult bennem, mi vár rám. Az a méret volt, amivel féltem, nem tudok majd mit kezdeni, de nem akartam neki csalódást okozni, így dörzsölni kezdtem a hatalmas, vaskos rudat a vékony anyagon keresztül.

A férfiasság hosszmérete mindig is téma volt a nők körében. A férfiak azt hihetik, az a király, akié a legnagyobb. Pedig az a helyzet, hogy én speciel sosem gerjedtem a hatalmas villanyoszlopokra. Mindig is tartottam tőle, hogy rám esik és agyonnyom. Nem gondoltam, hogy minden óriáskígyóval garázdálkodó férfi tud is bánni a lába között hordott ajándékával. A szexuális siker kulcsát sosem a centikre alapoztam. De az is igaz, hogy nem volt sok tapasztalatom e téren, még nem volt olyan fiúm, akinek akkora lett volna, hogy érdemes lett volna rá cipőt húzni. Egészen mostanáig.

– Megnézhetem? – szedtem össze a bátorságom.

Nagyot rándult a markomban, látszólag felizgatta a kérésem. Ellazult, amit igennek vettem, ezért lefejtettem róla az alsóját, és az ajkamba haraptam, amikor feltárult előttem a méretes férfiassága.

– Hűha – suttogtam, és átkulcsoltam a kezemmel.

– Csak óvatosan – szisszent. – Máris robbanásra kész a látványodtól – ejtette hátra a fejét.

Láttam az összeszorított öklén, hogy valóban egy időzített bomba ketyeg a markomban.

– Azért remélem, bírja még egy kicsit – ingereltem, és lejjebb ereszkedtem.

Egy végeláthatatlan pillanatig gyönyörködtem a látványában. Tényleg tekintélyes volt, főleg így, izgalmi állapotában.

Ó, istenem, akarom!

– Csak pornófilmekben láttam eddig ekkorát! – csúszott ki a számon, amibe belepirultam.

Úgy helyezkedett, hogy az ujjaival ő is masszírozni tudja a pulzáló csíklóm. Amikor abbamaradt a kényeztetés, csalódottan pillantottam fel. Láttam, hogy az óvszeres csomaggal bajlódik.

– Akarod te csinálni? – csillant fel a szeme.

Válasz helyett kivettem a kezéből a zacskót, feltéptem a számmal, majd óvatos mozdulattal rásimítottam a hatalmas szerszámára. Kihívással a tekintetében fölém mászott, felhúzta a csípőjére az egyik lábam, és lassan, finoman elmerült bennem. Ahogy egyre mélyebbre került, én egyre elviselhetetlenebbnek éreztem odalent a feszítést. Amikor lehunytam a szemem, egy pillanatra megállt.

– Szólj, ha fájdalmat okozok! – Bólintottam, amit ő bátorításnak vett, ezért újra egy kicsit mélyebbre férkőzött. – Ez az! – élvezkedett bennem. – Szédületesen jó benned – fújtatott hangosan, miközben én is folyamatosan kapkodtam levegőért, mert az érzékeny hüvelyem megállás nélkül lüktetett.

Hangosan nyögdécselt, miközben óvatosan lökött rajtam párat. Meghatott, hogy habár nem ismer, nem úgy akart bennem közlekedni, mint egy tank. Istenem, kérlek, add, hogy kiélvezzem minden centijét!

Hosszú, mély csókok, finom, lágy érintések következtek. Nagyon érzékennyé váltam, az egész testem szeretgetésre vágyott, és mintha ez a férfi érezte volna ezt. Nem volt olyan porcikám, amit ne dédelgetett volna. Finom, érzéki szeretkezésbe kezdtünk. Mélyen a szemébe néztem, úgy emeltem felé hívogatóan a csípőm. Gyengéd csókokkal halmozta el a nyakam és a mellem, aminek hatására kéjes hangok hagyták el az ajkamat. Óriásit rándult bennem. Éreztem, hogy mennyire elszabadulna már, de erősen tartja a gyeplőt, nehogy fájdalmat okozzon. Imádtam, hogy nem rontott ajtóstul a házba. Óvatosan bánt velem, mint egy hímes tojással. Nem érdekelt már a külvilág, nagyon régen nem éreztem magam annyira szabadnak, mint akkor. Tetszett, hogy ő is csak engem akart, kiélvezni a pillanatot bennem, és csillapítani a vágyai tombolását. A kezem a tarkójára csúsztattam, felemeltem a fejem és az ajkára tapadtam. Megkapaszkodott az oldalamba, majd egy morgás kíséretében lendületet vett, és tövig nyomta magát bennem. Az ágyéka nekipréselődött, majd finoman körözött a vénuszdombomon. Az első lökések elviselhetetlenül feszítettek. Az arcom eltorzult a fájdalomtól. Észrevette, mert sokkal lágyabb ritmusra váltott, amíg megszoktam a méretét. Már éppen nyögdécselve élveztem az adottságait, az orgazmus kapuit döngettem, amikor váratlanul megállt, kihúzódott belőlem, és hangosan fújtatott. Sziszegve marokra fogta magát.

– Irtó szűk és forró vagy! Teljesen kikészítesz – pihegett.

Csalódottan ejtettem vissza a fejem. A lábam között lüktettem.

– Azt akarod mondani, hogy kifogok rajtad?

Fokozni akartam a kínjait, felültem, az izmos vállába markoltam és a csípőmet használva elértem, hogy most én kerüljek felülre. A meleg, barna tekintete teljesen megvadított. Akartam őt! Magamban.

– Ezt hagyd abba! – szűrte ki a fogai közt. – Ha rám ereszkedsz, hamar vége lehet – szuszogott, és megfeszült az állkapcsa.

– Ösztönösen cselekszem – sóhajtoztam, majd hagytam, hogy beigazítsa magát a megfelelő helyre, és lassan ráereszkedtem.

– Ó, a rohadt életbe! – markolt bele a combomba.

Félúton megálltam, mert észveszejtővé vált bennem a pulzálása.

– Várj egy kicsit! – fogta le a csípőm, miközben azt a pontot bámulta, ahol egymásba kapcsolódtunk.

Elvesztette a kontrollt, mélyen belém döfött, én pedig azt hittem, elájulok a fájdalommal teli gyönyörtől.

– Most vagyok benned teljesen – eresztett el.

Az ajkam egy „o”-t formált, képtelen voltam megmozdulni. A hüvelyem kétségbeesetten próbált rángatózni, de nem ment. Lepillantottam rá, és láttam, hogy elégedetten vigyorog alattam.

– Akkor ki fog ki kin, szépségem?

– Jézusom! – hajoltam előre, és a bőrét karistoltam a körmeimmel.

– Te akartál felül lenni – somolygott, mialatt premier plánban nézte végig a kínjaimat.

Az alhasam görcsbe rándult a vaskos szerszámától a hüvelyemben. Habár láttam, mekkora dárdával rendelkezik, ezt a pozícióváltást nem gondoltam át. Az arcáról leolvastam a győzelmi mámort, ami nekem is erőt adott. Összeszedtem és kihúztam magam, majd a belsőmre koncentráltam, és mozogni kezdtem rajta. Felült hozzám, amitől hangos zihálásba kezdtem. A lihegéstől megnyílt ajkamra tapadt, és úgy csókolt, hogy a mennyországig repített. Pár perccel később már élvezettel töltött el, hogy én irányítok. Kéjes gyönyört éreztem, ahogy ritmikusan mozgattam a csípőmet előre-hátra. Átkaroltam, és a fülébe lihegtem.

– Csodálatos adottságokkal áldott meg téged a sors – markolásztam az izmos testét, majd arra a pontra pillantottam, ahol magamba fogadtam.

– Örülök, ha elégedett vagy – suttogta a bőrömbe. – Csak könyörgöm, ne hagyd abba, amit most csinálsz – mordult fel.

Nem sokkal később, amikor a hüvelyem már hozzászokott az elképesztő méreteihez, lendületbe jöttem. A kezét kettőnk közé tolta, és az ujjai a csiklómon egyre gyorsabb tempóra ösztönöztek. Megállás nélkül lovagoltam rajta. A gyönyör már ott feszített az alhasamban. Az orgazmusom előtt hátradőltem, a combjára támaszkodtam, és a csípőm billentésével tovább hajszoltam magam az élvezet felé. Simogatás helyett ezúttal egy váratlan erőteljes nyomást gyakorolt a csiklómra.

– Ah! – sikoltottam fel a vad remegésem közepette.

Megindult a testemben a gyönyör. Abban a pillanatban ő is állatias hangok kíséretében belém élvezett. Még szerencse, hogy erősen tartott a karjában, mert leestem volna róla. A testem önálló életre kelt, és tovább mozgott, követelte magának, amitől évek óta megfosztották: az élvezetet.

– Te vagy a legjobb nő, akivel valaha együtt voltam! – lihegte a nyakamba.

Az apró csókjaitól és a leheletétől a bőrömön jólesően hümmögtem.

– Mi ez a múlt idő. Még nincs vége az éjszakának! – hintáztam rajta tovább.

– Gondoltam, szeretnél pihenni egy kicsit – emelt le magáról.

Már éppen szólni akartam, hogy az hétszentség, hogy most nem akarok leállni, amikor hasra fordított, majd térdelő pozícióba húzott.

– Már a bárban felkeltette a kíváncsiságom a feszes feneked – simogatta a hátsóm. – Őszintén szólva, már alig bírom nélküled – masszírozta azt a testrészét, amire én is a leginkább vágytam.

Őrült éjszakánk volt. Leírhatatlan gyönyörrel ajándékozott meg. A nyögéseim zihálássá, a zihálásom pedig apró sikolyokká változott. Orgazmusról orgazmusra elengedtem magam. A végére kimerülten, levegőért kapkodva feküdtem alatta, amikor lehajolt a fejemhez, és a fülembe suttogta:

– Egy jó orgazmust akartál? Hányadiknál is tartasz? – csókolgatta a hátamat.

A falra akasztott tükörre pillantottam, és megláttam benne magam, ahogy ott pucsítok egy izmos, fekete férfi alatt. Bent tartottam a levegőt egy pillanatra. Úgy éreztem, hogy megrázott az áram, és végighaladt a belső szerveimen. Percekig élveztük még egymást, majd mikor kiszállt belőlem, mindketten oldalra dőltük az ágyon. A szívem majd kiugrott, úgy kalapált.

– Ne haragudj, ha kicsit eldurvultam a végére – fordította felém a fejét.

Nem tudtam válaszolni, mert a testemet még mindig vad remegés uralta. Lepillantottam a lába közé, ahol tettre készen meredt rám a dákója.

– Tudom, ne is mondd! Én magam sem értem. Általában sokáig bírom, de beletelik egy kis időbe, mire összeszedem magam, de ezek szerint te ilyen hatással vagy rám.

A mellkasa egyenletesen emelkedett és süllyedt. Bámulattal néztem egy darabig, majd felállt és teljesen pucéran kisétált a szobából. Amikor visszatért, egy üveg vodka és két pohár volt nála. Feljebb húzódtam, és az alsó ajkamba haraptam a látványától. Ez a pasi a férfiasságot már az anyatejjel szívta magába. Nem olyan nyámnyila, mint azok a férfiak, akik hiába járnak edzőterembe, akkor sem tűnnek férfiasnak soha.

Miután legurítottunk pár pohárral, a kínos beszélgetést elkerülve finom, érzéki csókokat váltottunk, majd lágy, ölelkezős szeretkezésben forrtunk egymásba.

Tökéletes éjszaka volt. Nem voltak tabuk. Nem voltak felesleges meg nem válaszolt kérdések. Csak ő volt és csak én. A legvarázslatosabb pillanat az volt, amikor az utolsó együttlétünk alkalmával egyszerre értünk a csúcsra. Hajnaltájt kifulladva, némán feküdtünk egymás karjában. Az életem, habár akkor a mennyben éreztem magam, napkelte után a pokolban folytatódott.

– Azt hiszem, még nem volt alkalmam bemutatkozni – zihált. – Jack vagyok – vigyorgott.

Egy pillanatra lemerevedtem. Eszem ágában sem volt elárulni magamról bármit is.

– Css! Ezen az éjszakán csak a test beszél – helyeztem az ujjam a szája elé.

– Azért a keresztneved csak elárulhatod – bazsalygott.

– Stephanie – hazudtam az első nevet, ami eszembe jutott.

Igyekeztem viszonozni a mosolyát, de nem hiszem, hogy őszintének tűnt. Miután kimondtam a kamunevet, még hosszan győzködtem magam, hogy ezzel a kis füllentéssel nem ártok senkinek, főleg nem Jacknek, akit vagy így hívnak, vagy nem. Felesleges lenne megjátszanom az erkölcscsőszt. Szükségem volt erre az alkalmi szexre, ami, be kellett ismernem, jobb volt, mint amire számítottam. Csak ne lett volna utána az a fránya bűntudat.