A fordítás az alábbi mű alapján készült:

Kendall Ryan: The Soul Mate (Roommates #4), 2017

Fordította

MEDGYESI CSILLA

Copyright © 2017. The Soul Mate by Kendall Ryan.

Published by arrangement with Bookcase Literary Agency.

The moral rights of the author have been asserted.

Hungarian translation © Medgyesi Csilla

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó

Minden jog fenntartva!

A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

Szeress és hazudj, 2018

Szeress és akarj, 2019

Szerelem első érintésre, 2019

Szeretni mindenáron, 2019

Az éjszaka ura, 2019

Fagyos szenvedély, 2020

Tüzes szenvedély, 2020

Szexi szelfi, 2020

A szobatárs (Társas játék 1.), 2020

A játszótárs (Társas játék 2.), 2021

A lakótárs (Társas játék 3.), 2021

Borítóterv: Faniszló Ádám

További grafikai munka: Németh Renáta

Szerkesztette: Komor Kata

Korrektúra: Drabon Zoltánné

Tördelés: NovaBook

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2021

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-615-6145-03-1

ELŐSZÓ

Bren

Az oldalamra fordultam, hagytam, hogy a karom a testem mellett a matracra nehezedjen.

Csak éppen nem matrac volt ott, ahogy számítottam rá. Nem, a karom a puha ágy helyett meleg, kemény izmokon landolt.

A fenébe is!

Félig lehunyt szemhéjam alól a mellettem alvó férfira lestem, hogy lássam, észrevette-e, hogy megmozdultam. Ha így is volt, ugyanazt csinálta, amit én, úgy tett, mint aki még alszik, de az egyenletes, ritmikus lélegzése alapján ítélve tényleg nem volt még ébren.

Óvatosan kinyújtóztam kissé az ágyon, aztán ismét az ágytársamra néztem. Sűrű, barna haja kócos volt az alvástól, de a teste többi részét szerencsére eltakarta a fehér paplan.

Hála istennek!

Mert ha még egy pillantást vetek arra az izmos hasra, az erős combokra és az egyéb… lenyűgöző testrészeire, akkor tuti nem leszek képes kirángatni magamat az ágyból.

Márpedig pontosan ezt kell tennem. Csak fel kell kelnem, és eltűnni a pokolba, mielőtt felfognám, hogy mit is tettem. Az autóm még mindig a bárnál parkolt, ahol megismerkedtünk, de foghatok egy taxit… ha és amennyiben megtalálom a telefonomat.

A francba!

Próbáltam felidézni, pontosan mi történt, hátha eszembe jut, hogy hol lehet a mobilom, de elöntött a forróság és a vágy, valamint némi kis megbánás is, mihelyt az előző éjszakára gondoltam.

Nem amiatt, amit tettem. Ahhoz túlságosan is kétségbeesetten szükségem volt a lazításra. És senki sem érdemelte meg nálam jobban, hogy ne ítélkezzenek felette.

Nem, azt sajnáltam, hogy soha többé nem lehet részem olyan vad és forró éjszakában, mint amilyen a tegnapi volt. Legalábbis nem ezzel a pasival – akinek még a nevét sem tudom.

Az én hibám.

Amikor besétáltunk a lakásba, úgy vibrált közöttünk a feszültség, mint valami őrült mágneses vonzerő. Éppen csak egy pillantást vetettem a magas plafonra és a króm berendezési tárgyakra, amikor mögém lépett, és…

Megborzongtam, és próbáltam összeszedni magam.

Rendben, ha szabadjára engedem a gondolataimat, felidézem, hogy mit csinált velem, akkor fel is adom a harcot, visszabújok a paplan alá, és élete legbarátságosabb ébresztőjében részesítem őt.

Amit ismét csak nem tehetek meg Mr. Egyéjszakás Kalanddal.

Kuncogtam magamban a becenevén, aztán óvatosan ismét megmozdultam, újra próbáltam kiverni őt a fejemből, és csak azokat a képeket lejátszani a fejemben, amelyek a legszükségesebbek voltak ahhoz, hogy minél hamarabb hazamehessek.

A melltartóm a padlón hevert az ágy mellett. A bugyim – megrándult az arcom – elszakadt.

Sajgó fájdalom futott végig rajtam, mihelyt eszembe jutott, hogyan végezte szegény ruhadarab, de kényszerítettem magam, hogy összpontosítsak.

Rendben. Szóval bugyim már nincs. De a ruhám… a ruhám összegyűrve feküdt a padlón a bejárati ajtó előtt. Erre emlékeztem is. Szóval csak a telefonomat és a retikülömet kellett megkeresnem.

Kissé távolabb csúsztam az idegen forró bőrétől, ügyet sem vetettem a másodszor – na jó, negyedszer is – felizzó vágyamra. Belebújtam a melltartómba, lábujjhegyen átosontam a szobán, vigyáztam, hogy olyan óvatosan nyissam ki az ajtót, ahogyan csak tudom, és hálát adtam mindennek, ami szent, a halk, modern padlókért és ajtókért, amelyek nem nyikorognak.

Kiléptem a szobából, és megláttam azt, ami legjobban lenyűgözött ebben a lakásban – a városra nyíló, faltól falig érő ablakokat –, és rádöbbentem, hogy félig meztelenül állok Isten és mindenki más színe előtt.

A torkomban dobogott a szívem, felkaptam a padlóról a ruhámat, és gyorsan belebújtam; halkan felkiáltottam, amikor a kapocs beleakadt a hajamba, és meghúzta. Visszafojtottam a lélegzetemet, amikor meghallottam egy halk puffanást a szomszéd szobában. Kérlek, te szexi vadállat, aludj vissza!, imádkoztam magamban.

Vadul kalapáló szívvel füleltem, hallom-e az élet legkisebb jelét. Minden csöndes maradt, megnyugodtam hát, hogy biztonságban vagyok, és elkezdtem keresni a cipőmet.

Oké, szóval beléptünk az ajtón, megcsodáltam a lakást, elindultam, hogy igyak egy kis vizet, és… és kibújtam a cipőmből. Lábujjhegyen a csaphoz szaladtam, meg is találtam a szandálomat, és belebújtam. Észrevettem, hogy egy notesz és egy toll lóg le a mosogató mellett álló hűtőről, az ajkamat harapdálva kényszerítettem magam, hogy ne nyúljak a toll után, és írjam fel a nevemet és a telefonszámomat a papírra.

Valószínűleg úgysem élne vele.

És ha esetleg mégis?

Ismét eszembe jutott a kettőnk között vibráló szikra, a szinte állatias vágy, amelyet attól a pillanattól kezdve éreztem, mihelyt észrevettem, hogy engem néz a bár túloldaláról. A pillantásától úgy éreztem – mint valószínűleg minden más lány is –, hogy én vagyok a legfontosabb, legszerencsésebb nő, amiért engem választott.

És amikor megszólalt?

A mély, meleg hangja olyan volt, mintha csokoládé ömlött volna végig rajtam, édes és buja.

Egy hozzá hasonló pasi sosem akarna második esélyt. Csak fájdalmat okozna nekem.

Ami tökéletes is volt így. Mert az eddigi tapasztalataim alapján én sem kerestem többet egyéjszakás kalandnál. De egy lánynak is vannak szükségletei. És ha kielégíthetem ezeket úgy, hogy közben nem feledkezem el a pasik korlátairól, akkor mindenki csak nyer, ezzel Mr. Egyéjszakás Kaland is egyetértene, ha ébren lenne.

Elléptem a hűtőtől, a konyhaszigetnek ütköztem, és észrevettem, hogy a retikülöm ott van pontosan mögöttem.

– Megvagy – sziszegtem, beletúrtam az apró táskába, kihalásztam a telefonomat, és hívtam egy taxit.

Őt perc múlva itt is lesz.

Ismét a hálószoba ajtajára pillantottam, azon tűnődtem, vajon udvariatlanság-e búcsú nélkül távozni. Mindazok után, amit együtt műveltünk tegnap éjjel? Isten a tanúm, az lett volna a legkedvesebb a részemről, ha hagyom őt aludni. Délre már biztosan el is feledkezem majd róla.

Ráadásul találkozni se fogunk soha többé. Nem. Ez egy olyan éjszaka volt, amelyet legjobb kiélvezni, aztán határozott mozdulattal elzárni a múltba.

ELSŐ FEJEZET

Mason

– Mi a fasz, Mason?!

Felnyögtem, ahogy Trent hangja végigvisszhangzott az előteren, aztán visszahanyatlottam a kanapéra, és próbáltam úgy tenni, mintha nem láthatna, ha én sem nézek rá. Ami természetesen baromság. De nem volt jobb ötletem.

– Milyen nap van ma, te anyaszomorító?!

Immár hangosabban szólt Trent hangja, közelebbről, és a legjobb meggyőződésem ellenére kinyitottam az egyik szememet, és láttam, hogy fölém tornyosul, és az arckifejezése még a szokásosnál is borúsabb.

– Hagyj békén! – nyögtem.

– Nem! – Lelökte a lábamat a kanapé végéről, és leült a krémfehér bőrre. – Vasárnap van. És akarod tudni, hogy mi történt? Kurvára megaláztak bennünket!

– A francba! Sajnálom.

Megfordultam, feltettem a lábamat a karfára, aztán felhúztam a takarót az államig.

– Nem igaz – motyogta Trent. – Tudod jól, hogy vasárnaponként rögbizünk a parkban. Hogy a pokolba nyerjünk a legjobb játékosunk nélkül? Ma ráadásul a sebészekkel játszottunk, te szarzsák! Azt hiszed, hogy a sebészek hagyják majd ezt elfelejteni valaha is ebben a büdös életben?

Megrándult az arcom, mert tudtam, hogy igaza van. Rohadt sebészek, pökhendi pöcs mind. Nem is lett volna szabad rögbizniük, hiszen annyira vigyáznak arra a drága kis kezükre, de ez sem akadályozta meg őket a győzelemben.

– Nézd – kezdtem, és végre kissé rosszul éreztem magam, először, mióta Trent gyakorlatilag betört a lakásomba. – Éppen más bajom van. Vészhelyzet, és…

– Nem minősül vészhelyzetnek, ha nem hagy telefonszámot az egyéjszakás kalandod, akárhányszor próbálod is így beállítani a dolgot, Mason!

– Az egyiknek áldás, ami a másiknak átok. Egyik kutya, másik eb. Késő bánat, ebgondolat.

Kifogytam a gyenge, ide nem illő szólásokból, és felegyenesedtem a kanapén. Trent kikapta a kezemből a távirányítót, és lenémította a műsort, amit éppen néztem.

– Szóval még mindig semmi? – kérdezte kissé kevésbé kemény hangon.

– Semmi – motyogtam, és megszorítottam az orrnyergemet. – Ellenőriztem minden randioldalon, amelyik csak az eszembe jutott. Egyiken sincs fenn. Még a Tinderen is megnéztem. Semmi. Ami azt illeti, nem is találtam senkit, akit Brennek hívnak.

– Hé, van egy ötletem! – Bátorító mosolyszerűségre húzódott a szája széle. – Csak randizz valakivel a Tinderről, és felejtsd el az egészet. Eltelt azóta egy hét, haver! Engedd el a dolgot.

Trent összefonta a karját a mellén, én pedig az asztalon álló langyos levesért nyúltam.

– Nem érted, igaz?

– Mit, hogy megtaláltad a puncik Szent Grálját? A puncik punciját? Azt az egy kurva puncit, amelyik mellett eltörpül az összes többi? – horkantott fel Trent. – Értem én, csak nem veszem be. – Beletúrt dús, sötét hajába. – Rengeteg lány van a világon. Össze is hozhatlak Kayla egyik testvérével, ha…

– Nem, meg fogom találni azt a lányt. – Ökölbe szorítottam a kezemet, aztán nagyot fújtam. – Csak egy kicsit nehezebb munka lesz, mint vártam.

Pontosan tudtam, hogy hiába erőlködöm, nem fogom tudni elmagyarázni egy olyan fickónak, mint Trent, hogy mit jelent egy ilyen nő. Neki minden nő egyforma – esély a szexre, ha szerencséje van, akkor jó szórakozás előtte, alatta és egy rövid ideig utána. Esetleg.

Számomra ez nem volt ennyire könnyű.

Ne értsetek félre. Megkaphattam szinte minden nőt, akit csak akartam. Nem vagyok beképzelt. Egyszerűen csak… ez az igazság. Mindig találtam önként jelentkezőt, amióta csak elég idős lettem ahhoz, hogy tudjam, mi az a szex, de számomra a kapcsolat több volt egy gyors dugásnál. Segített persze a csajozásban az is, hogy orvos vagyok, mint ahogy az is, hogy mindent szerettem a nőkben.

És mégis valami többet akartam. Most, hogy idősebb lettem…

Nos, ez a valami több egyre fontosabb és fontosabb lett. Az a csaj a lehető legjobb értelemben lenyűgözött. Vonzó volt, természetesen. De vicces is, és okos és tele meglepetéssel. Teljesen kielégülve aludtam el, és azzal a határozott céllal, hogy ezt reggel majd el is mondom neki, de addigra szó nélkül eltűnt.

Még csak egy üzenetet sem hagyott.

Trent a térdére csapott, és felállt a kanapéról, aztán a hűtőhöz ment, és kivett egy palack vizet. Lecsavarta a kupakot, ivott egy kortyot, aztán az üveg szája fölött rám nézett.

– Rendben. Megadom magam! Mi olyan különleges benne, azon kívül, hogy olyan a puncija, mint egy farokcsapda?

Oldalra biccentettem a fejemet.

– Hát ez az! Magam sem tudnám megmondani. Úgy értem, a szex…

Nem voltak szavak a szexre.

Teljesen elvesztem attól a pillanattól kezdve, hogy először megcsókoltam őt, lángra lobbantott a vágy, és többet akartam – hogy megérintsem, beszívjam az illatát, magamba lélegezzem őt. Több volt ez vonzalomnál – színtiszta ösztönös kapcsolat volt, és tudtam már abból az első csókból is, hogy ezt ő is érzi.

– Nem lehetett olyan jó, ha kiosont innen, miközben te még aludtál. Azt gondolná az ember, hogy előző esetben akart volna egy második menetet is, nem igaz? – vont vállat Trent. – Nézz szembe a ténnyel, hogy talán ő nem volt annyira oda érted.

– Látod, pontosan ezt nem érted. Odavolt értem. Az egész nő tökéletes volt – csóváltam meg a fejemet.

Természetesen nem vetettem Trent szemére, hogy nem érti a dolgot. Valószínűleg soha nem volt még olyan nővel, aki úgy nézett rá, mint Bren rám a randinkon – mintha igenis számított volna neki minden egyes szó, amit mondtam. Mintha én számítottam volna neki. Bizonyos szempontból arra emlékeztetett, ahogyan az anyám beszélt az apámmal, ahogyan ránézett – mintha a világon semmi sem lenne fontosabb, mint a másik.

És ez csak a kezdet volt. Még tovább fokozódott, amikor megcsókoltam őt, mintha már milliószor csináltuk volna, de mégis izgató és új lenne az élmény. Beleborzongott, amikor megérintettem, és amikor megfordítottam, hogy lehúzzam a cipzárt a ruháján…

– Pontosan. Tökéletes volt. Ezért nem érdekled őt – vigyorgott Trent, és az ostoba arcába hajítottam a párnát.

– De most komolyan, haver! – folytatta. – Mit fogsz csinálni, csak várod majd, hogy bekopogjon az ajtódon? Már mindenhol kerested. Ideje annyiban hagyni, és újjal próbálkozni. Rengeteg hal van a tengerben. És komolyan, még sosem láttalak ilyennek, kezdesz megijeszteni.

Visszaült mellém a kanapéra, és egy pillanatra a tévére néztem, átgondoltam a szavait.

Igaza volt. Ha nőkről volt szó, akkor volt nekem némi… nos… a probléma lenne talán rá a legfinomabb kifejezés. De igazából ez sem az én hibám volt.

Abban a hitben neveltek, azt tanították nekem a szüleim, és az egymással való viselkedésük is azt erősítette meg bennem – hogy tudni fogom, ha megtalálom az igazit. A megfelelő ember mellett pedig az élet minden szomorúsága és megpróbáltatása könnyebben elviselhetővé válik.

Én pedig nem fogok nyugodni addig, amíg meg nem találom az igazit.

Szóval, keresgéltem. Egy csomót.

– Ugyanígy tennél, ha te feküdtél volna le egy ilyen nővel – jelentettem ki az igazam teljes tudatában.

– Kezdem azt hinni, hogy színtiszta aranyból volt a vaginája – jegyezte meg Trent. – Mit csinált? Buborékot fújt belőle?

Felnevettem.

– Jó volt, öregem. Életem legjobb szexe. Forró, intenzív, és az a kibaszott száj…

– Rendben. Nos, bármilyen különlegesnek hangzik is, ideje továbblépni. Vetted?

Trent ismét belekortyolt a vizébe, én pedig bólintottam, de csak azért, hogy a kedvében járjak.

Igazság szerint el sem tudtam képzelni, hogy mi bírhatna rá, hogy ne keressem tovább a titokzatos Brent.

A gondolataim még most, egy héttel később is legszívesebben azokon a tökéletes, cseresznyepiros bimbókon és a sima, halvány bőrén időztek. A selymes szőke hajának érintésén az ujjaim között. Az érzéki, vonagló testén.

És természetesen a puncijának az ízén, ahogy nyalogattam a feszülő csiklóját.

Mostanra már a nevének gondolata is elég volt ahhoz, hogy olyan kemény legyek, mint a kőszikla. De nekem ez nem volt elég – semmi sem volt az.

Meg fogom találni Brent.

És amikor ez megtörténik, akkor tutira a magamévá teszem.